справа № 274/6208/14-ц
н/п № 2/0274/278/15
РІШЕННЯ

Іменем України

20.02.2015 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Щербака Д.С., за участю секретаря Коломієць О.П., позивача, представника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року позивач - ОСОБА_2 звернулась в суду до відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

Позовні вимоги мотивуються тим, що позивач володіє на праві приватної власності частиною житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Зазначену квартиру вона придбала 18.01.2010 року на підставі договору купівлі-продажу.

У січні 2011 року на прохання свого брата ОСОБА_5 позивач дозволила відповідачам по справі проживати та бути зареєстрованим за вказаною адресою.

Вже у 2014 році брат позивача ОСОБА_5 розлучився з відповідачем ОСОБА_3, яка після цього вигнала його з вказаного вище житлового приміщення, та не допускає навіть позивача до нього. Тобто, відповідачі наразі добровільно виселятись не бажають з вказаної квартири, а тому позивач змушена звернутися до суду для захисту свого порушеного права.

У судовому за засіданні позивач та представник позивача на підставі договору про надання правової допомоги від 11.11.2014 року ОСОБА_1 позовні вимоги повністю підтримали, просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача на підставі довіреності від 10.01.2015 року ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила проти позову, просила суд відмовити в їх задоволенні.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила суду, що вона є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, Зазначену квартиру вона придбала 18.01.2010 року на підставі договору купівлі-продажу, на прохання свого брата ОСОБА_5 позивач дозволила відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 проживати та бути зареєстрованим за вказаною адресою. У 2014 році брат позивача ОСОБА_5 розлучився з відповідачем ОСОБА_3, яка пізніше вигнала його з вказаного житлового приміщення, та не допускає позивача до нього.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він є рідним дядьком позивача, допомагав робити ремонт у вказаній квартирі, також підтвердив, що давав частину коштів на придбання спірної квартири, відповідачам було дозволено позивачем проживати у вказаній квартирі на прохання її брата ОСОБА_5, після розлучення відповідачі продовжують користуватися житлом.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що є рідним братом позивача, був одружений на відповідачці ОСОБА_3, ствердив, що в свій час звертався з прохання до позивача про надання можливості відповідачам проживати у її квартирі, проте після їх розлучення відповідачі продовжують користуватися нею та відмовляються виселитися.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.01.2010 року позивач ОСОБА_2 є власником частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 53,6 кв.м., житлова 28,3 кв.м.) (а.с.6-7). Також, даний факт підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 24.01.2010 року КП «Бердичівське МБТІ» (а.с.8-9).

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

А отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.

Враховуючи, що відповідачі продовжують мешкати в частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а такі дії перешкоджають позивачу у повному обсязі розпорядитися своїм майном, вимога про усунення перешкоди у користування житлом, шляхом виселення відповідачів з зазначеної квартири, підлягає захисту.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 79, 88, 208-210, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 з належного ОСОБА_2 приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень, а саме по 121,80 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя: Д.С. Щербак