Справа № 465/2510/15 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/6869/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м.Львова області від 3 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК», про стягнення коштів та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

16 квітня 2015 року позивач звернувся з позовом, з врахуванням уточнених вимог, прийнятих судом; про стягнення з відповідача коштів у розмірі 170 603,99 грн., з яких: 21 186, 43 грн. - сума невиплаченої заборгованості по договору банківського вкладу 2630/72/172060 від 7 квітня 2014 року (договір №2); 120 000 грн. моральної шкоди; 10 957,57 грн. - ненараховані та невиплачені відсотки на суму вкладу стосовно договору банківського вкладу №2630/72/180703 від 12 травня 2014 року; 11 473,95 грн. - інфляційні втрати по договору банківського вкладу №2630/72/180703 від 12 травня 2014 року; 1 941,94 грн.- 3% річних на невиплачені кошти стосовно договору банківського вкладу №2630/72/180703 від 12 травня 2014 року; 2 328,75 грн. - не нараховані та невиплачені відсотки на суму вкладу по договору банківського вкладу 2630/72/172060 від 7 квітня 2014 року; 2 420,39 грн. - інфляційні втрати по договору банківського вкладу 2630/72/172060 від 7 квітня 2014 року; 294,96 грн. - 3 % річних на невиплачені кошти по договору 2630/72/172060 від 7 квітня 2014 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ним та відповідачем укладено два договори банківського вкладу, за яким він вніс відповідачеві свої кошти. Після закінчення строку дії договорів відповідач не повернув на його вимогу кошти згідно укладених договорів. У зв'язку з цим порушено його права, які підлягають судовому захисту. Просить позов задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова області від 3 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, за невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на те, що йому завдано моральну шкоду діями відповідача, оскільки вкладаючи кошти, він планував зберегти, примножити та витратити їх на потреби його сім'ї, однак через неможливість повернення власних коштів та відсотків, він та його сім'я перебували у постійній фінансовій скруті. Моральну шкоду оцінює в 120 000 грн. Відповідач зобов'язаний виплатити йому 3% річних, інфляційні втрати, відсотки за кожен день прострочення виплати вкладів та моральну шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст.ст.11, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам в повній мірі не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 7 квітня 2014 року сторони уклали договір банківського вкладу №2630/72/172060 на суму 75 000 грн. (а.с.13-14) строком на 183 дні (з 7 квітня по 7 жовтня 2014 року). Кошти внесено позивачем цього дня згідно квитанції №9836 (а.с.7).

12 травня 2014 року сторонами укладено договір банківського вкладу №2630/72/180703 на суму 130 000 грн. (а.с.9-10) строком на 31 день (з 12 травня по 12 червня 2014 року). Позивач вніс кошти згідно квитанції квитанції №6763 (а.с.8).

За умовами зазначених договорів позивач зобов'язався внести суму вкладу, а відповідач - прийняти її та нарахувати в продовж дії договору відсотки. Після закінчення строку дії договорів позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення суми вкладу та нарахованих процентів, однак відповідач не виконав цього свого обв'язку, передбаченого умовами договорів.

12 червня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу коштів відповідно до договору № 2630/72/180703 (а.с.11). 7 жовтня 2014 року позивач подав відповідачеві заяву про виплату належних йому коштів згідно договору №2630/72/172060 (а.с.25).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від17 жовтня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 та ухвалено стягнути в його користь з відповідача у зв'язку з невиконанням умов договору №2630/72/180703 від 12 травня 2014 року 136 405,22 грн. з яких: 132 191,66 грн. - невиплачена сума вкладених коштів та нарахованих відсотків, 1 136,85 грн. - інфляційні нарахування, 76,71грн. -3% річних, 3 000 грн. - моральна шкода. На виконання цього рішення суду 12 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження Відділом виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

Постановою Правління Національного Банку України №732 від 20листопада 2014 року ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних, а постановою Правління Національного Банку України №187 від 19 березня 2015 року відкликано банківську ліцензію цього Банку та прийнято рішення про його ліквідацію.

На звернення позивача до відділення банку АБ «Укргазбанк», який був призначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб для виплат вкладникам відповідача, йому виплачено 200 000 грн., що стверджується заявами на виплату переказу на суму 190 206,15 грн. та переказу на суму 9 793,85 грн. Цю обставину не заперечує позивач.

Встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом до банку про зобов'язання виконання умов договору, посилаючись на те, що його письмові заяви до банку про повернення грошових коштів залишені відповідачем без належного реагування.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наведене, зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунку грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Позивач звернувся із заявами про повернення вкладених ним коштів. Терміни договорів банківського вкладу закінчилися 12 червня та 10 жовтня 2014 року, тобто до введення тимчасової адміністрації, а тому банк зобов'язаний був виконати умови договорів.

За змістом статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. Ненадання вкладнику можливості використовувати ці кошти, зобов'язання банку з повернення вкладу не вважається виконаним і до банку належить застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч.2 ст. 625 ЦК України. Таку правову позицію висловив Верховний суд України в постанові Судової палати у цивільних справах від 25 грудня 2013 року у справі № 6-140цс13.

Інфляційні втрати за договором від 7 квітня 2014 року становлять 10 582 грн., 3 % річних за цим договором - 1 656,16 грн. За договором від 12 травня 2014 року інфляційні втрати складають 2 347,50 грн.; 3% річних - 277,40 грн.

Всього інфляційні втрати складають 12 929,50 грн., 3 % річних - 1 933,56 грн. Отже з відповідача на користь позивача в межах заявлених позовних вимог необхідно стягнути суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та 3% річних підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.

Спір між сторонами виник із договірних відносин. Укладеними між ними договорами не передбачено відшкодування моральної шкоди. Тому у задоволенні цієї вимоги належить відмовити.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Відтак, з врахуванням цих норм, у задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

При таких обставинах рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, п.п.2-4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314 ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 3 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» (0341, м. Київ, вул. Солом'янська, 33 ) в користь ОСОБА_2 1 933,56 грн. відсотків річних та 12 929,50 грн. інфляційних, а всього 14 863,06 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят три грн. 06 коп.).

В решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» (0341, м. Київ, вул. Солом'янська, 33 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.(двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: