Ухвала

іменем україни

01 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання наймачем жилого приміщення та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання наймачем жилого приміщення та зобов'язання вчинити певні дії.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, з яким вона проживала однією сім'єю з 1997 року, й після смерті якого відкрилася спадщина на 10/100 частин жилого будинку, яка складається з квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що вона й після смерті ОСОБА_6 продовжувала проживати у вказаному будинку, проте через стан здоров'я не мала змоги оформити відповідні документи, ОСОБА_4 просила визнати її наймачем квартири АДРЕСА_1, зобов'язати відповідача видати їй ордер на право вселення до вказаної квартири.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2012 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_4 наймачем квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області видати ОСОБА_4 зі складом сім'ї одна особа, ордер на право вселення до квартири АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року зазначене рішення міськрайонного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що ОСОБА_6 з 1970 року був зареєстрований та проживав у квартирі АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_4 за вказаною адресою зареєстрована не була, крім того матеріали справи не містять відомостей про дійсне місце її реєстрації.

За життя ОСОБА_6 уклав шлюб із ОСОБА_7, відомості про розірвання якого також відсутні.

Таким чином, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з безпідставності та недоведеності вимог ОСОБА_4 та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин й вірно застосував положення норм матеріального права, й оцінивши усі забрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на увагу не заслуговують й висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук