Справа № 588/1672/15-ц
№ провадження 2/588/630/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2015 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Тростянецьке районне управління юстиції в Сумській області про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом,

У С Т А Н О В И В:

Позивач 04.11.2015 року звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що 11.02.2012 року помер її чоловік ОСОБА_7. Після його смерті залишилася спадщина 1/2 частина житлового будинку з надвірними будовами та спорудами, що розташована в м.Тростянець по вул.Свердлова, 2-а на неприватизованій земельній ділянці та автомобіль. 14.09.2015 нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину на автомобіль. Право власності померлого ОСОБА_7 на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будовами, що розташований в м.Тростянець по вул. Свердлова, будинок №2-а, підтверджується договорами дарування від 05 жовтня 1976 року, від 01 жовтня 1988 року та від 25 квітня 1989 року. На момент смерті спадкодавця ОСОБА_7 було три спадкоємця; позивач та діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Позивач вказує, що спадщину вона прийняла, оскільки на момент смерті чоловіка вона проживала разом з ним однією сімєю та була зареєстрована за однією адресою, а інші спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заявили, що приймати спадщину вони не бажають і щоб спадщина повністю перейшла їх матері. Позивач 14 вересня 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину на автомобіль, а своєю постановою від 21 вересня 2015 року державний нотаріус Тростянецької державної нотаріальної контори відмовив у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку, мотивуючи це тим, що позивач надала правовстановлюючий документ, а саме дублікат договору дарування виданого Сумський обласним державним нотаріальним архівом 25.02.2015 року під р/н №108 та договір дарування від 25.04.1989 року, які не були належним чином зареєстровані в міжміському бюро технічної інвентаризації. Реєстраційна служба ці документи не приймає до реєстрації в звязку з тим, що співвласники будинку померли. Співвласник будинку ОСОБА_8 помер 22.10.1995 року в м.Тростянець, а його спадкоємцями є дружина ОСОБА_3, син ОСОБА_4. ОСОБА_9 помер 26.10.2010 року в м.Охтирка Сумської області. У звязку з тим, що в інший спосіб позивач не має можливості захистити своє право та посилаючись на указані обставини, ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами в м.Тростянець по вул.Свердлова, 2-а в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7

Позивач в судове засідання не зявилася надала заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не зявися, надали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутності та вказують, що не заперечують проти задоволення позову (а.с.57,58).

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися надали заяви, в яких просять справу слухати в їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю. (а.с.59,62).

Представник третьої особи Тростянецького районного управління юстиції в Сумській області ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, вказала, що зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно має право лише особа, якій належить правоустановлюючий документ на 1/2 частину житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами в м.Тростянець по вул.Свердлова, 2-а, а оскільки ОСОБА_7 помер, то реєстраційна служба враховуючи вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868не може за заявою його дружини зареєструвати її право власності. Таке її право може бути зареєстровано лише на підставі рішення суду.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БП №290777 ОСОБА_7 та ОСОБА_11 04.09.1976 року уклали шлюб в Тростянецькому відділі ЗАГС Сумської області, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище Дзюба (а.с.10).

Судом установлено, що чоловік позивача ОСОБА_7, помер 11.02.2012 року (а.с.12).

Відповідно до договору від 05.10.1976 року ОСОБА_9 подарував, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийняли у дар в рівних частинах половину жилого цегляного будинку з відповідною долею надвірних будівель жилою площею 74,90 кв.м. в м.Тростянець по вул. Свердлова, 2-А. Договір посвідчено державним нотаріусом ОСОБА_12 Тростянецької державної нотаріальної контори 05.10.1976 року за реєстром № 1251, договір зареєстровано в Охтирському МБТІ у книзі № 30 за № 22 (а.с.20-21).

На підставі договору дарування від 01.10.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_13, зареєстрованим в реєстрі за № 2449 ОСОБА_9 подарував ОСОБА_7 одну другу частину жилого будинку з надвірними господарчими будівлями, що знаходиться в м.Тростянець по вул..Свердлова під номером другим «А» (а.с.22). В подальшому за договором дарування від 25.04.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_13 ОСОБА_7 подарував ОСОБА_8 ? частину житлового будинку з надвірними господарчими та побутовими будівлями, що знаходиться в м.Тростянець по вул. Свердлова, 2-А (а.с.23,24).

Отже, ОСОБА_7 за життя на підставі указаних договорів дарування належала одна друга частина жилого будинку з надвірними господарчими будівлями, що знаходиться в м.Тростянець по вул.Свердлова під номером другим «А». Рішенням виконкому міської ради народних депутатів від 05.09.1979 року ОСОБА_7 було надано у тимчасове користування земельну ділянку площею 200 кв.м. по вул. Свердлова, 2а.

Після смерті ОСОБА_7 державним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу ОСОБА_14 11.02.2012 року видано свідоцтва про право на спадщину за законом дружині померлого спадкодавця ОСОБА_2. Спадкове майно, на яке свідоцтво складається із: легкового автомобілю УАЗ-469Б, 1980 року випуску, зеленого кольору, двигун №30202520, кузов №6544, шасі №372485, реєстраційний №Е2657СУ, що належить померлому на підставі технічного паспорту автомобіля ГГ № 965711, виданого 28.12.1990 року Охтирським МРЕВ ДАІ (а.с.18,19).

Державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_14 21.09.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7, який помер 11.02.2012 року та був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок за указаною адресою, через те, що у ОСОБА_2 відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, зареєстровані в установленому законом порядку. Відповідно до довідки КП «ОМБТІ» № 481 від 23.06.2015 року встановлено, що реєстрація вказаних договорів дарування в БТІ відсутня (а.с.11).

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ураховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 позивач обґрунтовано звернулася до суду.

Вирішуючи вимогу про визнання права власності позивача на ? частину спірного житлового будинок з господарськими будівлями у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_7, суд виходить з такого.

Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 є 11 лютого 2012 року, на час розгляду справи і вирішення судом спору про спадкування строк, визначений частиною 1 статті 1298 ЦК України закінчився.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (статті 1217,1267 ЦК України).

Після смерті чоловіка як спадкоємець першої черги за законом спадщину прийняла позивач, оскільки на момент її смерті вони проживали і були зареєстровані за однією адресою (а.с.15-17). Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 42254677 від 26.11.2015 (а.с.61) 14.09.2015 року була заведена спадкова справа за № 57930079 після смерті ОСОБА_7, у Спадковому реєстрі зареєстровано свідоцтво про право на спадщину від 14.09.2015 року видане ОСОБА_2 на автомобіль. Отже, спадщину після смерті чоловіка як спадкоємець першої черги прийняла лише позивач.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 243 ЦК УРСР (що діяв на час укладення померлим чоловіком позивача договорів дарування) за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Положеннями частин 1, 3 статті 244 ЦК УРСР установлено, що до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу, яка передбачала, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи договір дарування частин спірного домоволодіння від 01 жовтня 1988 року та від 25 квітня 1989 року був вчинений його сторонами з дотриманням вимог чинного на той час законодавства, зокрема, статей 227, 243, 244 ЦК УРСР.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначена Інструкція передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України 2004 року та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, оскільки ? частину спірного домоволодіння набуто померлим чоловіком позивача на підставі нотаріально посвідчених договорів дарування, то враховуючи вимоги чинного на той час цивільного законодавства ця частина домоволодіння належала ОСОБА_7 на праві власності в силу статей 100, 101 ЦК УРСР, і таке право визнавалось за ним за його життя державою.

Таким чином, після смерті ОСОБА_7 позивач, яка є спадкоємцем першої черги, і яка, враховуючи, що на момент смерті проживала із позивачем, протягом шести місяців з дня смерті не подала заяву про відмову від прийняття спадщини, в силу статей 1218, 1222, 1258, 1261, 1269, 1270 ЦК України набула у порядку спадкування за законом право власності на набуте її чоловіком у передбаченому чинним на той час законодавством порядку нерухоме майно - ? частину житлового будинку з надвірними господарчими та побутовими будівлями, що знаходиться в м.Тростянець по вул. Свердлова, 2-А. Однак за відсутності реєстрації договорів дарування в органі БТІ, які укладено померлим спадкодавцем, позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно, тому захищаючи її охоронювані законом права, таке право власності слід визнати за нею рішенням суду згідно зі статей 328 та 392 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку з гоподарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: вулиця Свердлова під номером 2а в місті Тростянець Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7, який помер 11 лютого 2012 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко