РІШЕННЯ

іменем України

07 грудня 2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Іванової О.В.

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївської ТЕС про визнання незаконним вилучення та про поновлення талону №3 в посвідченні з перевірки знань, скасування розпорядження, визнання незаконним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

10.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, а 19.05.2015 року - з уточненою позовною заявою, до ПАТ «Центренерго» в особі відособленого структурного підрозділу Зміївської ТЕС з наступними вимогами: визнати незаконним вилучення у неї талону №3 в посвідченні з перевірки знань; скасувати розпорядження начальника ЗВВО Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» №8 від 13.02.2015 року як незаконне; поновити їй талон №3 в посвідченні з перевірки знань без позачергової перевірки знань з охорони праці; визнати незаконним та скасувати п. 7 наказу №126 по Зміївській ТЕС від 20.03.2015 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона працює на Зміївський ТЕС ПАТ «Центренерго» в загоні відомчої воєнізованої охорони охоронником 3 розряду.

Начальник загону відомчої воєнізованої охорони ОСОБА_3 ставиться до неї упереджено, безпідставно звинувачує її у вчиненні дисциплінарних проступків, вимагає від неї звільнитися за власним бажанням та створив негативну обстановку, щоб змусити її звільнитися.

13 лютого 2015 року о 8-45 годині, прибувши на пост № 6, де вона несла варту, з перевіркою несення вартової служби охоронниками варти, ОСОБА_3 запитав у неї, де її мобільний телефон, на що вона відповіла, що телефон знаходиться у неї в кишені. Після цього ОСОБА_3 незаконно та безпідставно зняв її з посту, вирвав у неї в посвідчені з перевірки знань відривний талон № 3 та оформив розпорядження № 8 від 13.02.2015 року про вилучення у неї талону №3.

З цим розпорядженням вона була ознайомлена 01.03.2015 року. В розпорядженні вказано: « … 13.02.2015 року на службу по охороні Зміївської ТЕС заступила варта №3 (начальник варти ОСОБА_4В.) В 7-30 особовим складом варти проведено інструктаж, де відмічено про заборону користування особистим мобільним телефоном на постах, згідно розпоряджень по загону від 19.04.2011 року №27, від 03.01.2015 року №2, а також наказу по Зміївській ТЕС від 01.09.2015 року №464. Посилаючись на хворобу своєї дитини охоронник 3 розряду ОСОБА_1 вийшла з караульного приміщення та направилась на пост №6 з особистим мобільним телефоном. Хоча, кожен пост облаштований оперативним телефонним зв'язком з вартовим приміщенням, і в випадку НС можливо відразу зв'язатися з начальником варти. О 8-45 годині в ході перевірки несення вартової служби охоронниками варти, начальником ЗВВО ОСОБА_3 і начальником варти №3 ОСОБА_4 на посту №6 були виявлені зауваження у ОСОБА_1, яка користувалась особистим мобільним телефоном. Згідно пункту №23 «Положення про відривні талони в посвідченнях з перевірки знань Додаток №2 до наказу №10 від 14.10....., а також на виконання розпорядження по ЗВВО із посвідчення ОСОБА_1 вилучено талон №3...».

20.03.2015 року по Зміївській ТЕС було видано наказ №126, в якому в п. 7 директором Зміївської ТЕС ОСОБА_5 було зроблено розпорядження: за порушення посадової інструкції в частині самовільного залишення вартового приміщення, невиконання наказу у відношенні користування мобільним телефоном при несенні вартової служби, за що було вилучено талон №3, охоронника ЗВВО ОСОБА_1 від роботи відсторонити до проходження позачергової перевірки знань, премію за лютий місяць не нараховувати.

На цей час вона до роботи не допущена, з 13.02.2015 року вона не працює, а усі зміни знаходиться у вартовому приміщенні.

За захистом своїх трудових прав вона письмово звернулась до директора Зміївської ТЕС зі скаргою на дії ОСОБА_3 про незаконне вилучення у неї талону №3. Однак, директор Зміївської ТЕС не розглянув належним чином її скаргу.

Вона не має можливості захистити свої трудові права на підприємстві, тому вимушена звернутися в суд за захистом своїх прав.

Згідно з п. 4.3. Положення «Про відривні талони у посвідченнях по перевірці знань» при вилученні талону № 3 порушнику оголошується дисциплінарне стягнення, призначається позачергова, не пізніше двох тижнів з моменту вилучення талону №3, перевірка знань по охороні праці за участю робітника ВОП, виплата премії за основні результати виробничої діяльності за поточний місяць не проводиться.

Відсторонення її від роботи ОСОБА_3 та застосування до неї інших санкцій згідно з п. 4.3. Положення, вона вважає незаконним.

Від роботи вона первісно (до наказу №126) та незаконно була відсторонена 13.02.2015 року начальником ЗВВО ОСОБА_3

Згідно з п. 6.16 Наказу Міністерства палива та енергетики України № 480 від 08.10.2007 року «Про організацію діяльності відомчої воєнізованої охорони Міністерства палива та енергетики України», чатовий виконує накази начальника варти та його помічника. Лише ці особи мають право ставити чатового на пост, змінити або зняти його з поста. У разі, коли вони не можуть з різних обставин виконувати свої обов'язки, зняття або зміна чатового здійснюється керівником відокремленого підрозділу відомчої воєнізованої охорони, який призначив варту.

Згідно з п.п. 4.3.1., 4.3.2 Інструкції з організації діяльності відомчої воєнізованої охорони Міністерства палива та енергетики України з охорони особливо важливих об'єктів паливно-енергетичного комплексу, яка затверджена Наказом Міністерства палива та енергетики України №399 від 28.07 2008 року «Про затвердження нормативних актів з організації діяльності підрозділів відомчої воєнізованої охорони Міністерства палива та енергетики України», чатового мають право змінити або зняти з поста лише начальник варти, помічник начальника варти. У виняткових випадках зняти або змінити чатового може керівник підрозділу ВВО, який призначив варту.

Згідно з п. 4.16.2. Посадової інструкції охоронника 3 та 5 розрядів Зміївської ТЕС, змінити або зняти чатового мають право тільки начальник варти і його помічник. У випадку їхньої хвороби, або загибелі зняти чатового з поста може начальник ЗВВО.

Тобто, на підставі вказаних нормативно-правових актів, начальник ЗВВО не мав права знімати її з поста, оскільки начальник варти ОСОБА_4 13.02.2015 року був живий та здоровий, знаходився на роботі при виконанні своїх трудових обовязків, а за таких обставин, тільки начальник варти ОСОБА_4 міг зняти її з варти.

При винесені розпорядження №8 від 13.02.2015 року ОСОБА_6 керувався п. 23 Додатку №2 до Положення «Про відривні талони у посвідченнях по перевірці знань». Вважала що в Додатку №2 не має п. 23, Додаток №2 скінчається на п. №5.

Можливо ОСОБА_6 переплутав Додаток №2 з Додатком №1 до Положення.

Додаток №1 це Перелік порушень, за які можуть бути вилучені талони. Даний Перелік має частину, яка називається талон №3. Однак, випадок за який можливо вилучити талон №3, вказаний в п.23 не має до неї відношення. А саме, в п. 23 вказане наступне: «... Порушення нормативно-правових актів про охорону праці, в частині самовільного уходу з робочого місця чи передачі зміни без повідомлення керівництва структурного підрозділу».

Вона самовільно не уходила з робочого місця та не передавала зміни без повідомлення керівництва структурного підрозділу.

13.02.2015 року вона була призначена нести варту на посту №6, про що було внесено запис до журналу призначення охоронників на пости та видачі охоронникам спеціальних засобів самозахисту. Після інструктажу, який відбувся о 7-30, вона з іншими охоронцями вирушила нести варту по розподілених між ними постах. При виході з караульного приміщення, вирушаючи на пост №6, начальник варти запропонував залишити її мобільний телефон у нього в караульному приміщені, але вона відмовилась залишати, оскільки має коштовний телефон.

Начальник варти не несе відповідальності за збереження телефону, в разі зникнення телефону з караульного приміщення вона не буде мати можливість у вільні від варти часи на спілкування з малолітнім сином, який в той день хворів. Користуватися телефоном при несенні нею вартової служби на посту вона не збиралась, оскільки ознайомлена з наказом №464 по Зміївській ТЕС від 01.09.2015 року про заборону охоронникам ЗВВО, які несуть вартову службу, користуватися особистими мобільними телефонами на постах.

Вранці 13.02.2015 року вона жодного разу не користувалась своїм мобільним телефоном, ні при несенні варти, ні в караульному приміщенні.

Як вона вже зазначала вище, о 8-45 на пост №6, де вона несла варту, приїхав з перевіркою несення вартової служби охоронниками варти начальник ЗВВО ОСОБА_3, який запитав у неї де знаходиться її телефон, вона відповіла, що телефон знаходиться у неї в кишені, ОСОБА_3 зняв її з посту та вилучив у неї талон №3 за користування телефоном.

Вилучення талону №3 проходило з порушенням Положення про відривні талони в посвідченнях з перевірки знань, що є додатком №2 до наказу №10.

Згідно з п. 2.2.4. Положення, при вилучені талону перевіряючий повинен в обох його частинах чітко та коротко (з посиланням на пункти правил) викласти суть порушення, зазначити свою посаду, прізвище, поставити дату та підпис.

В порушення вказаної норми, ОСОБА_3 не заповнив жодну частину талону.

Вилучення талону №3 проходило з порушенням Переліку порушень, за які можуть бути вилучені талони, в якому не існує такого порушення, як користування мобільними телефонами, за що вилучається талон №3.

Згідно п. 7 наказу №126 від 20.03.2015 року вона була відсторонена від роботи та позбавлена премії за лютий місяць за самовільне залишення вартового приміщення та невиконання наказу в відношенні користування мобільним телефоном. Порушення, які вказані в наказі №126, вона не скоювала, тому вважала п. 7 наказу №126 незаконним та безпідставним.

Вранці 13.02.2015 року самовільно вона не залишала вартового приміщення. Згідно журналу призначення охоронників на пости, вона разом з іншими охоронниками варти №3 була направлена, начальником варти на несення варти на пост №6, про що розписалась в журналі. Караульне приміщення вона покинула лише тоді, коли пішла виконувати свої посадові обов'язки, а саме нести варту на посту №6. Начальник варти лише попередив її, що вона не повинна користуватися мобільним телефоном, яким вона і не збиралась користуватися.

Все зазначене вище, на думку позивачки, вказує на незаконність дій начальника ЗВВО та директора Зміївської ТЕС.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свою позовну заяву з підстав, викладених у ній, та наполягала на її задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовної заяви посилаючись на обставини, що були викладені у письмовому запереченні.

Вважав, що вилучення талону №3 у посвідченні по перевірці знань ОСОБА_1СМ. було здійснено законно, а саме в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 грубо порушила наступні приписи розпорядчих документів, які діють на Зміївській ТЕС: п. 2 наказної частини наказу по Зміївській ТЕС ПАТ "Центренерго" від 01.09.2014 року №464, у якому зазначено: "Заборонити охоронникам ЗВВО, які несуть караульну службу, користуватися мобільними телефонами на постах»; п. 3.9 «Інструкції з організації діяльності відомчої воєнізованої охорони Міністерства палива та енергетики України з охорони особливо важливих обєктів паливно-енергетичного комплексу», затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 28.07.2008 року №399, де зазначено: «Ніхто із складу варти не може залишити вартове приміщення без дозволу начальника варти», п. 4.16.4 «Посадової інструкції», у якому зазначено: «Охороннику забороняється під час знаходження в резерві відлучатися з караульного приміщення без дозволу начальника варти».

Факт того, що ОСОБА_1 дійсно залишила караульне приміщення без дозволу начальника варти та знаходилася на посту з мобільним телефоном є безспірним, оскільки підтверджується самою ОСОБА_1 у позовній заяві, де вона зазначила, що до того, як відправити варту на пости, начальником варти було наказано їй залишити свій мобільний телефон у караульному приміщенні, але вона відмовилася та самовільно вирушила на пост. Також цей факт був зафіксований відповідним актом від 13.02.2015 року та відображений у рапорті начальника варти.

Отже враховуючи те, що ОСОБА_1 порушила приписи вищезазначених нормативно-розпорядчих документів підприємства, керуючись п. 24 та п. 26 розділу Талон №3 Додатку до «Положення про відривні талони у посвідченнях по перевірці знань», яке є Додатком №2 до наказу №10 від 14.01.2015 року зокрема, «За самовільне залишення караульного приміщення та знаходження на посту з мобільним телефоном», у неї був вилучений талон №3 у Посвідченні по перевірці знань.

Той факт, що талон №3 був вилучений саме начальником ЗВВО ОСОБА_3, також є законним, оскільки це прямо передбачено п. п. 2.2.1.2 п. 2.2 (Порядок вилучення талонів) «Положення про відривні талони у посвідченнях по перевірці знань», у якому зазначено, що «Здійснювати вилучення відривних талонів, під час проведення перевірки робочих місць у порушників, а також осіб, які не забезпечили безпечне виконання робіт (проведення необхідних організаційно-технічних заходів) має право у своїх структурних підрозділах, зокрема, начальники цехів, відділів та їх заступники».

Відповідно до організаційної структури відокремленого підрозділу Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» загін відомчої воєнізованої охорони (ЗВВО) є відділом (цехом) Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго».

Також, відповідно до п. 2.2,2 цього ж Положення зазначено, що «під час проведення перевірки особа, яка проводить перевірку, при виявленні порушень вимог нормативно-правових актів з охорони праці зобовязана вилучити із посвідчення по перевірці знань порушника, та особи, яка не забезпечила безпечне виконання робіт, відривний талон».

Отже, начальник ЗВВО ОСОБА_3 діяв у строгій відповідності до цих приписів.

Відповідно до п 2.2.4 «Положення про відривні талони у посвідченнях по перевірці знань» зазначено, що «При вилученні талону особа, яка здійснює перевірку повинна в обох його частинах чітко й кратко (з посиланням на пункти правил) викласти суть порушення, вказати свою посаду та прізвище, поставити дату та підпис». Як вбачається з матеріалів справи, заповненою виявилася тільки відривна частина талону, при цьому корінець талону залишився незаповненим. Це пояснюється тим, що після вилучення талону з посвідчення по перевірці знань, останнє відразу було повернуто ОСОБА_1, оскільки заповнювати частини талону на посту було незручно. Однак після того, як ОСОБА_1 прибула до караульного приміщення, зі слів начальника, вона відмовилася надати посвідчення. Але, навіть якщо корінець талону залишився не заповненим, це не може бути підставою для визнання вилучення незаконним та поновлення талону.

Таким чином, вилучення у ОСОБА_1 талону №3 у Посвідченні по перевірці знань відбулося не на власний розсуд начальника ЗВВО ОСОБА_3, а на підставі діючих на Зміївській ТЕС ПАТ «Центренерго» нормативно-розпорядчих документів, що повністю підтверджує законність таких дій.

У позовній заяві ОСОБА_1 помилково зазначає, що її з поста зняв начальник ЗВВО ОСОБА_3, який, відповідно до наданих до матеріалів справи нормативних-розпорядчих документів, які регламентують діяльність ЗВВО Зміївської ТЕС, не мав права цього робити.

Але ОСОБА_1 не бере до уваги той факт, що начальник ЗВВО ОСОБА_3 не прибув на пост один, а, як це і передбачено приписами нормативних-розпорядчих актів, з начальником варти ОСОБА_4, який фактично і здійснював зняття з поста охоронця ОСОБА_1, але це робилося у присутності та за вказівкою начальника ЗВВО ОСОБА_3, якому начальник варти ОСОБА_4 підпорядкований.

Також вважав, що відсутні підстави для скасування розпорядження начальника ЗВВО ОСОБА_3 №8 від 13.02.2015 року, оскільки це розпорядження тільки зобовязовує начальників команд посилити контроль за виконавчою дисципліною особового складу ЗВВО та не містить будь-яких застережень або стягнень відносно ОСОБА_1

Розпорядження №8 від 13.02.3015 не може бути скасовано судом, оскільки не має жодного відношення зо предмету доказування, а також жодним чином не впливає на права, свободи чи інтереси ОСОБА_1

Відповідно до п. п. 3.2.1 п. 3.2 Розділу 3 "Поновлення відірваних талонів" "Положення про відривні талони у посвідченнях по перевірці знань" зазначено, що "талон №3 поновлюється після отримання позитивної оцінки під час позачергової перевірки знань з охорони праці".

Також, відповідно до п. 4.3 Розділу 4 "Відповідальність" "Положення про відривні талони у посвідченнях по перевірці знань" зазначено, що при вилученні талону №3 порушник відсторонюється від роботи розпорядженням по структурному підрозділу під підпис, виплата премії за основні результати господарської діяльності за поточний місяць не здійснюється. На виконання п. 14.19 СОУ-НМПЕ 40.1.12.103:2005 "Положення про навчання і перевірку знань працівників підприємств електроенергетики з питань охорони праці, пожежної безпеки і технічної експлуатації" працівник, у якого вилучили талон №3, повинен пройти позапланову перевірку знань не пізніше 10-ти робочих днів з моменту вилучення талону.

Відповідно до Розпоряджень №16 від 31.03.2015 року та №18 від 06.04.2015 року начальника ЗВВО ОСОБА_3, були призначені строки проведення позапланової перевірки знань ОСОБА_1, але враховуючи те, що ОСОБА_1 у певний період часу, який зазначений у Розпорядженні №18 від 06.04.2015 року, була відсутня на своєму робочому місці, а також в подальшому взагалі відмовлялася від здійснення такої перевірки, то позапланова перевірка знань ОСОБА_1 до цього часу не проводилася.

Враховуючи те, що на теперішній час ОСОБА_1 так і не отримала позитивної оцінки під час позачергової перевірки знань з охорони праці вважав, що законної підстави для поновлення талону №3 у Посвідченні позивача немає.

Відповідно до п. 7 Наказу №126 від 20.03.2015 року зазначено, що за порушення посадової інструкції, в частині самовільного залишення караульного приміщення та невиконання наказу відносно користування мобільним телефоном на постах під час несення караульної служби, за що був вилучений талон №3, охоронника ЗВВО ОСОБА_1 від роботи відсторонити до проходження нею позапланової перевірки знань, премію за лютий місяць не нараховувати.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що вона не скоювала порушення, які були зазначені в наказі, але при цьому не підтверджує цей факт жодним доказом.

З іншого боку, у позовній заяв ОСОБА_1 сама зазначає, що дійсно знаходилася з мобільним телефоном на посту під час несення варти, а також що вона категорично відмовилася виконати наказ начальника варти стосовно залишення мобільного телефону у караульному приміщенні.

Крім того, посилання ОСОБА_1 на те, що наявність у неї мобільного телефону не можна трактувати як користування, повністю спростовується визначенням цього слова у багатьох словниках, оскільки вже наявність у неї мобільного телефону, тим більш який знаходиться у справному стані, визнається користуванням, незалежно від того, чи використовувала вона його для здійснення вхідних або вихідних дзвінків, чи для будь-яких інших цілей.

Теж саме можна сказати і про самовільне залишення ОСОБА_1 караульного приміщення, оскільки, якщо начальник варти вимагав від неї залишити мобільний телефон у караульному приміщенні, що відповідно до Наказу №464 від 01.09.2014 року стосується всього складу ЗВВО Зміївської ТЕС, то він не міг, ані теоретично, ані практично направити охоронця, який не виконав його наказ, а також є фактично непідготовленим, нести вартову службу на пост.

Відповідно до п/п 4.7.4 п. 4.7 ("Підготовка нарядів охорони до несення служби") "Положення про ЗВВО Зміївської ТЕС" від 27.07.2012 року зазначено, що непідготовлений персонал охорони до несення служби не допускається.

Також відповідно до п. п. 4.7.10 цього ж Розділу та цього ж Положення зазначено, що переконавшись, що зміна готова до несення служби, начальник варти персонально оголошує кожному вартовому номер і характер поста, особливі обовязки, тривалість несення служби, порядок і способи користування технічними засобами звязку і сигналізації, наявність сусідніх постів і способи звязку з ними та вартовими приміщеннями, заходи особистої безпеки.

Враховуючи вищенаведені приписи, начальник варти переконався у тому, що зміна в цілому готова до несення служби, окрім охоронця ОСОБА_1, яка була непідготовленою до несення служби, оскільки мала при собі мобільний телефон, наявність якого на посту була категорично заборонена. Саме тому весь склад варти вирушив на пости, але що стосується ОСОБА_1, то відносно неї начальник варти ОСОБА_4 таку команду не давав. Незважаючи на це, ОСОБА_1 все одно вирушила на пост, що є беззаперечною підставою для того, щоб вважати, що вона зробила це самовільно.

Саме тому, що ОСОБА_1, будучи не підготовленою до несення служби, самовільно вирушила з караульного приміщення на пост, навіть разом зі всією зміною, цей факт був негайно рапортом доведений до відома начальника ЗВВО ОСОБА_7, який вже разом з начальником варти здійснив перевірку несення варти ОСОБА_1, під час якої був підтверджений факт наявності у ОСОБА_1 мобільного телефону.

Беручи до уваги вищезазначене вважав, що ОСОБА_1 у своїй позовній заяві не довела незаконність п. 7 Наказу № 126 від 20.03.2015, обґрунтувала свої доказування тільки припущеннями, або своїми власними міркуваннями, не посилаючись при цьому на приписи нормативних-розпорядчих актів підприємства, або на інші норми діючого законодавства, а тому ці твердження є безпідставними та не можуть прийматися в якості доказів.

З урахуванням викладеного, просив відмовити у задоволення позову.

Вислухавши осіб, що беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

На підставі наказу №56 від 03.10.2012 року по Зміївській ТЕС ПАТ Центренерго" ОСОБА_1 з 03.10.2012 року переведена в загін відомчої воєнізованої охорони охоронником 3 розряду. (а. с. 4, 47-56, 121-129).

Наказом по Зміївській ТЕС ПАТ "Центренерго" №464 від 01.09.2014 року, за результатами спеціального розслідування випадку смерті працівника на підприємстві, начальнику ЗВВО ОСОБА_3 наказано заборонити охоронникам, які несуть вартову службу, користуватися особистими мобільними телефонами на постах. (а. с. 34, 35).

Згідно Положення про відривні талони в посвідченнях про перевірку знань, затвердженого директором Зміївської ТЕС 14.01.2015 року та Переліку порушень, за які можуть бути вилучені талони (додаток до наказу №10 від 14.01.2015 року), талон №3 може бути вилучено у разі вчинення таких порушень: п. 24. Самовільне залишення поста і вартового приміщення охоронниками ЗВВО; 26. Перебування на посту охоронників ЗВВО з мобільним телефоном (а. с. 36-43, 74, 75, 78-88).

Даними акту по Зміївській ТЕС ПАТ "Центренерго" від 13.02.2015 року, складеного начальником ЗВВО ОСОБА_3, начальником команди ОСОБА_4, командиром відділення ОСОБА_8, табельником ЗВВО ОСОБА_9, підтверджується, що охоронник 3-го розряду ОСОБА_1, незважаючи на заборону начальника команди ОСОБА_4 залишати вартове приміщення з мобільним телефоном, самовільно покинула вартове приміщення і пішла на пост без дозволу. (а. с. 60).

Відомостями деталізованого рахунку оператора мобільного зв'язку МТС по номеру НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 року по 21.05.2015 року, який був наданий позивачкою, підтверджується, що 12.02.2015 року телефон з зазначеним абонентським номером знаходився в активному режимі. (а. с. 131-133).

Даними копії посвідчення про перевірку знань ОСОБА_1 підтверджується, що з посвідчення вилучено талон №3. (а. с. 63).

13.02.2015 року начальником ЗВВО Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" видано розпорядження №8, в якому зазначено: "13.02.2015 року на службу по охороні Зміївської ТЕС заступила варта №3 (начальник варти ОСОБА_4В.) О 7-30 з особовим складом варти проведено інструктаж, де відмічено про заборону користування особистим мобільним телефоном на постах, згідно розпоряджень по загону від 19.04.2011 року №27, від 03.01.2015 року №2, а також наказу по Зміївській ТЕС від 01.09.2015 року №464. Посилаючись на хворобу своєї дитини охоронник 3 розряду ОСОБА_1 вийшла з вартового приміщення та попрямувала на пост №6 з особистим мобільним телефоном. Хоча кожен пост обладнаний оперативним телефонним зв'язком з вартовим приміщенням, і в разі НС можливо відразу зв'язатися з начальником варти. О 8-45 годині в ході перевірки несення вартової служби охоронниками варти, начальником ЗВВО ОСОБА_3 і начальником варти №3 ОСОБА_4 на посту №6 були виявлені зауваження у ОСОБА_1, яка користувалась особистим мобільним телефоном. Згідно пункту №23 "Положення про відривні талони в посвідченнях про перевірку знань" Додаток №2 до наказу №10 від 14.10., а також на виконання розпорядження по ЗВВО із посвідчення ОСОБА_1 вилучено талон №3. На підставі вищевикладеного, зобов'язано: 1. Начальникам команд посилити контроль за виконавчою дисципліною особового складу; 2. З розпорядженням ознайомити весь особовий склад ЗВВО". (а. с. 45, 46).

20.03.2015 року директором Зміївської ТЕС видано наказ №126, пунктом 7 якого передбачено: "За порушення посадової інструкції в частині самовільного залишення вартового приміщення, невиконання наказу щодо користування мобільним телефоном при несенні вартової служби, за що вилучено талон №3, охоронника ЗВВО ОСОБА_1 від роботи відсторонити до проходження позапланової перевірки знань, премію за лютий місяць не нараховувати" (а. с. 30-33).

Розпорядженнями №16 від 31.03.2015 року та №18 від 06.04.2015 року начальник ЗВВО Зміївської ТЕС ОСОБА_10 призначав проведення позапланової перевірки знань ОСОБА_1 на 02.04.2015 року та на 14.04.2015 року. (а. с. 70-73).

З акту по Зміївській ТЕС ПАТ "Центренерго" від 20.05.2015 року, складеного заступником начальника ЗВВО ОСОБА_11, заступником начальника по ІТЗО ОСОБА_12, начальником команди ОСОБА_4, охоронником 6 розряду ОСОБА_13, табельником ЗВВО ОСОБА_9, вбачається, що охоронник 3-го розряду ОСОБА_1 відмовилась здавати позапланову перевірку знань з охорони праці у зв'язку з вилученням у неї талону №3 (а. с. 130).

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_15 дали показання, які в цілому узгоджуються між собою, а також підтверджують фактичні обставини, які викладені в зазначених вище наказі директора Зміївської ТЕС №126 та розпорядженнях начальника ЗВВО Зміївської ТЕС.

Судові рішення, копії яких надані позивачкою (а. с. 89-101), не стосуються обставин, які є предметом даного судового розгляду, і не містять обставин, які не підлягають доказуванню у даній справі відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 140 КЗпП України передбачено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Згідно ст. 159 КЗпП України працівник зобов'язаний: знати і виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; додержувати зобов'язань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи, організації; проходити у встановленому порядку попередні та періодичні медичні огляди; співробітничати з власником або уповноваженим ним органом у справі організації безпечних та нешкідливих умов праці, особисто вживати посильних заходів щодо усунення будь-якої виробничої ситуації, яка створює загрозу його життю чи здоров'ю або людей, які його оточують, і навколишньому природному середовищу, повідомляти про небезпеку свого безпосереднього керівника або іншу посадову особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Зазначеними доказами, які досліджені під час судового розгляду, підтверджується факт самовільного виходу ОСОБА_1 з вартового приміщення на пост з мобільним телефоном, що є порушенням, за яке передбачено можливість вилучення талону №3 з посвідчення про перевірку знань.

Начальник ЗВВО ОСОБА_3 є посадовою особою, яка уповноважена здійснювати вилучення у охоронників талону №3 з посвідчення про перевірку знань.

Обставини, за яких виявлено зазначене порушення та вжиті за його наслідками заходи були відображені в розпорядженні начальника ЗВВО Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" №8 від 13.02.2015 року, яким передбачено посилення з боку начальників команд контролю за виконавчою дисципліною особового складу.

Таким чином, у даному випадку відповідачем не було допущено порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1, яка була обізнана про заборону виходити з вартового приміщення на пост з мобільним телефоном та про можливі наслідки цього порушення, але свідомо проігнорувала таку заборону.

Оскільки вилучення талону №3 з посвідчення про перевірку знань охоронника ЗВВО передбачає проходження позапланової перевірки знань, п. 7 наказу директора Зміївської ТЕС №126 20.03.2015 року про відсторонення охоронника ЗВВО ОСОБА_1 від роботи до проходження позапланової перевірки знань є правомірним.

За таких обставин позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївська ТЕС про визнання незаконним вилучення талону №3 в посвідченні про перевірку знань, скасування розпорядження, про поновлення талону №3 в посвідченні з перевірки знань без проходження позапланової перевірки знань, а також про визнання незаконним та скасування п. 7 наказу від 20.03.2015 року №126 про відсторонення від роботи, є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївська ТЕС про визнання незаконним вилучення та про поновлення талону №3 в посвідченні з перевірки знань, скасування розпорядження, визнання незаконним та скасування наказу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: