Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Сорока Віталій Олександрович, Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Людмила Андріївна, про визнання недійсними правочинів, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_12, на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та просила: визнати недійсною довіреність на представлення інтересів ОСОБА_4, надану ОСОБА_13 від 29 грудня 2005 року, посвідчену приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Сорокою В.О.; визнати недійсною довіреність від 01 березня 2006 року на представлення інтересів ОСОБА_4, надану ОСОБА_13 у порядку передоручення ОСОБА_6, посвідчену приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А.; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 1,7035 га, укладений між продавцем ОСОБА_14, інтереси якої представляв Никонов 1.Д., та покупцем ОСОБА_9, посвідчений 31 березня 2006 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб JI.A. та визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2932 га, укладений між продавцем ОСОБА_14, інтереси якої представляв ОСОБА_6, та покупцем ОСОБА_15, посвідчений 31 березня 2006 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.A.

Вимоги за позовом обґрунтовували тим, що вказані правочини вчинені всупереч чинної на той час редакції п. 15 Перехідних положень ЗК України, тобто у період дії заборони на відчуження паїв та пайових земель. Крім того, позивач зазначає, що вона не мала наміру відчужувати вказані земельні ділянки. Правоустановчі документи на земельні ділянки вона передала представникам агрофірми «Колос» в 2005 році для укладення договору оренди, за що вона отримала 12 000 грн та підписала три чисті аркуші паперу. Однак договори оренди земельних ділянок укладені не були, а земельні ділянки всупереч її волі відчужені третім особам.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_12, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 29 грудня 2005 року ОСОБА_4 видано довіреність на представлення її інтересів ОСОБА_13 при оформленні державних актів на земельні ділянки, виділення їх в натурі, виданих взамін сертифікату про право на земельну ділянку (пай) та при оформленні договорів купівлі-продажу земельної ділянки. Дана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Сорокою В.О.

01 березня 2006 року в порядку передоручення ОСОБА_13 видано довіреність, на представлення інтересів ОСОБА_4, ОСОБА_6, яка посвідчена приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб JI.A.

На підставі вказаної довіреності 31 березня 2006 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,7035 га, між продавцем ОСОБА_4, інтереси якої представляв ОСОБА_6, та покупцем ОСОБА_9 та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2932 га між продавцем ОСОБА_4, інтереси якої представляв ОСОБА_6, покупцем ОСОБА_15

Пунктом 15 Перехідних положень ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи. які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних часток (паїв) не вправі до 1 січня 2007 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб.

Відповідно до п. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Разом з тим Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

За змістом цих Законів та Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є самостійним об'єктом права власності особи і являє собою певну частку у земельному пайовому фонді, що визначається в умовних кадастрових одиницях.

Після виділення земельної частини в натурі на місцевості, особа стає власником земельної ділянки, як самостійного об'єкта цивільно-правових відносин, і перестає бути власником частки (паю).

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що відчужена земельна ділянка, що виділена ОСОБА_4 в натурі (на місцевості), згідно державного акту від 26 березня 2006 року не є земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, як це передбачено п. 15 Перехідних положень ЗК України.

За таких обставин та з урахуванням вказаних вимог закону, суди попередніх інстанцій, встановивши належним чином фактичні обставини справи та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшли до обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачкою не доведено, що при вчиненні оспорюваних правочинів сторонами не дотримано вимог п. 15 Перехідних положень ЗК України, так як відчуження земельної ділянки (паю) в даному випадку не вчинялося. Також суди дійшли до обґрунтовано висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними довіреностей, оскільки підстав для їх визнання згідно з п. 15 Перехідних положень ЗК України немає.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_12, відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова