АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2312/15 Справа № 204/2341/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дубіжанська Т. О. Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

30 березня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Котушенко С.П.,

при секретарі: Левцунові І.В.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -10 494 грн. 69 коп за кредитним договором № б/н від 20 серпня 2007 року та судових витрат.

В обґрунтування вимог зазначав, що 20 серпня 2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 31 січня 2014 року має заборгованість у розмірі 16 502 грн. 66 коп., яка складається з заборгованості по кредиту - 4 983 грн. 06 коп.;заборгованості по процентам за користування кредитом- 11 519 грн. 60 заборгованості по комісії - 3 737 грн. 25 коп.

Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2008 року в рахунок погашення заборгованості стягнуто з відповідача суму в розмірі 6 745 грн. 81 коп., різниця становить 9 756 грн. 85 коп., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; штраф (процентна складова) у розмірі 487 грн. 84 коп.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Суд зазначив, що за умовами укладеного договору строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної карти. Позивач не надав доказів закінчення строку дії кредитного ліміту який співпадає зі строком дії платіжної карти, тому банк не вправі нараховувати проценти, комісійні та штрафи після закінчення строку дії платіжної карти.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду й постановити нове, яким задовольнити вимоги у повному обсязі.

В уточнених вимогах апелянт просив з урахуванням наказу від 23 жовтня 2008 року та судового наказу №2н-3051 виданого 16 грудня 2011 року стягнути з відповідача заборгованість станом на 31 січня 2014 року в загальній сумі 7262,65 грн., яка складається з заборгованості за процентами 5468, 77грн та просроченої комісії 1793.88 грн.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором 1 ст. 1049 ЦК України.

Ч. 2 ст. 625 ЦК встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20 серпня 2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не виконав умови кредитного договору, погашення кредиту не здійснював належним чином, чим порушив зобов'язання, щодо щомісячної сплати кредитних коштів та процентів за користування наданими кредитними коштами, що прямо передбачалось умовами кредитного договору, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань відповідач станом на 31 січня 2014 року має заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 5468,77грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 1793,88 грн. в загальній сумі 7262,65 грн.

Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2008 року стягнуто з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитом у розмірі 6 745 грн. 81 коп. Судовим наказом № 2п-3051 від 16 грудня 2011 року стягнуто заборгованість у розмірі 6847,00 грн.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, обставиною, яка стала підставою для звернення позивача 09 квітня 2014 року до суду з позовом про стягнення заборгованості по відсоткам, комісії та штрафам за користування кредитом виявився факт порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором № б/н від 20 серпня 2007 року, згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної картки.

За п.19 Умов договору сторони визначили його дію протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу про припинення договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

П.9.3 Умов надання банківських послуг передбачено, що картрахунки відкриваються на невизначений термін за виключеннями, передбаченими п.п.9.6, 9.7 цих умов.

Із матеріалів справи слідує, що відповідач не надавав письмової заяви про закриття картрахунку, тому за укладеними умовами строк його дії є продовженим.

Аналіз норм ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України свідчить про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання, вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 06 листопада 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В правовій позиції у справі №6-127 цс14 Верховний Суд України в постанові зазначив, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі ( ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції неналежно були встановлені фактичні обставини по справі та порушено норми матеріального, процесуального права, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення та постановлення нового.

Оскільки з правовідносин між сторонами є вже рішення суду (накази), за ст.300 ЦПК України апелянт вправі уточнювати чи змінювати апеляційну скаргу, надав докази, уточнена скарга підлягає задоволенню зі стягненням з відповідача судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України в сумі 249, 11 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" - задовольнити

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року- скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором на загальну суму 7262,65 грн., яка складається з заборгованості за процентами- 5468, 77грн, просроченої комісії - 1793,88 грн. та судові витрати в сумі 249, 11 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Болтунова Л.М.

Котушенко С.П.