АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/ 265 /2015 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року у цивільній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зобов'язання вчинити дії,

встановила:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року заяву ФОП ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Накладено в межах ціни позову арешт на автомобіль «Toyota Land Cruiser Рrado» д/нНОМЕР_1 до розгляду справи по суті.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасуватита направити заяву до суду першої інстанції на новий розгляд. В доводах апеляційної скарги, зазначає, що позивачем, не надано до суду належних доказів того, що відповідач може відчужити належне йому майно та також в матеріалах відсутні докази того, що спірний автомобіль належить відповідачу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 просив відхилити апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Представник відповідача ОСОБА_5 підтримав скаргу з наведених у ній доводів.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з співмірності заявлених вимог, а також з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, забороною вчиняти певні дії.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості та зобов'язання вчинити дії.

За змістом п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

В своїх апеляційній скарзі представник відповідача посилається на те, що оскаржуваною ухвалою суд обмежив відповідача у здійсненні права власності, оскільки автомобіль належить йому. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали, оскільки заборона відчуження є тимчасовим заходом.

Таким чином, ці заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності заявлених позовних вимог не можуть бути підставою для відмови з забезпеченні позову, оскільки висновок про те, чи слід позов задовольнити або в задоволенні позову відмовити, суд вирішує під час ухвалення рішення, відповідно до ст.214 ЦПК України.

За таких обставин, судом першої інстанції було дотримано норми процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Музичко С.Г.

Судді Саліхов В.В.

Прокопчук Н.О.