Справа № 347/860/14-ц
Провадження № 22-ц/779/471/2015
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І. М. І.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.

з участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Косівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання нечинним та скасування державного акту на право власності на землю, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Косівського районного суду від 15 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Косівського районного суду від 15 січня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до Косівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання не чинним та скасування державного акту на право власності на право власності на землю.

Визнано не чинним та скасовано державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,1323 га., що по АДРЕСА_1, серії ЯИ №710124, зареєстрований в Книзі реєстрації актів за №94 виданий на ім'я ОСОБА_4.

ОСОБА_4 рішення суду не оскаржував. Натомість відповідач ОСОБА_3, як особа стосовно якої позовних вимог ОСОБА_2 не заявляв, а суд, відповідно, про права і обов'язки якої рішення не ухвалював, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його необґрунтованість та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що позивач використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки відповідно до ст. 116 ЗК України, що підтверджується державним актом серії ЯМ№626975 від 02.04.2014 року. Більше того, на час звернення до суду з позовом, у власності подружжя позивача перебувало щонайменше чотири земельній ділянки, в той час як відповідач ОСОБА_4 отримав у власність тільки одну земельну ділянку, яка є предметом даного спору.

Також апелянт зазначає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ№710124 від 01.07.2010 року виданий на підставі рішення 40 сесії 5 демократичного скликання Косівської міської ради народних депутатів від 18.06.2010 року. Вказане рішення ніким не оскаржувалось і на даний час є чинним, а тому відсутні законні підстави для визнання недійсним державного акта.

З цих підстав рішення суду першої інстанції апелянт просив скасувати та ухвалити нове рішення , яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги не визнав. Рішення суду вважає законним та обгрунтованим.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, представник Косівської міської ради, будучи належно повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу визнання недійсними правовстановлючого документу-державного акту серії ЯИ № 710124 на земельну площею 0,1323 га по АДРЕСА_1. Вказаний державний акт був виданий відповідачу ОСОБА_4 на підставі рішення сесії Косівської міської ради від 18 червня 2010 року, яким було затверджено проект землеутросю щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Підставою для виготовлення техдокументації по виділенню земельної ділянки було рішення Косівської міської ради від 23.04.2010 року про надання ОСОБА_4 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 оскаржував вищевказане рішення про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення проекту земелустрою, і постановою Львівського апеляційного суду від 24.09.2013 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково - скасовано рішення Косівської міської ради від 23.04.2010 року в частині надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,13 га для ведення особистого селянського господарства.

Виходячи із змісту ст. ст. 3, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином враховуючи вищевикладене, та виходячи з вимог ст. 61 ЦПК України про преюдиційне значення постанови Львівського апеляційного суду від 24.09.2013 року, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що відсутність первинного рішення щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, як то передбачено ст.118 ЗК України, є підставою для визнання нечинним правовстановлюючого документу.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Що стосується доводів апелянта в тій частині, що рішення Косівського міської ради від 23.04.2010 року про надання дозволу ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є актом одноразового застосування і вичерпало свою дію фактом його виконання 18.06.2010 року, то такі є безпідставними, висновків суду в рішенні не спростовують, а фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь.

Крім цього, слід зазначити, що саме рішення від 18.06.2010 року, на яке посилається апелянт, ухвалювалося Косівською міською радою всупереч забороні, накладеній Косівським районним судом у справі № 2-А-435 17 червня 2010 року ( а.с. 9).

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Косівського районного суду від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв