У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2015 року у справі за клопотанням ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове виконання рішення суду Республіки Молдова від 11 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину,

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, у якому зазначала, що рішенням суду м. Орхей республіки Молдова шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований 02 червня 2009 року в бюро РАЦС Білгород-Дністровського району Одеської області республіки Україна, актовий запис 60-Т, розірвано; стягнуто з ОСОБА_3 держмито за реєстрацію розірвання шлюбу у розмірі 200 лей. ОСОБА_2 від сплати держмита звільнено. Неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на утриманні та вихованні матері ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј доходів щомісяця, починаючи з 23 травня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Просила визнати та привести до виконання на території України рішення суду м. Орхей республіки Молдова у справі № 2-1230/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2015 року, клопотання задоволено. Надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду м. Орхей республіки Молдова від 11 грудня 2012 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої й апеляційної інстанцій, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання відмовити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано задовольнили клопотання відповідно до ст. ст. 390-392 ЦПК України та з урахуванням п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражу на території України», а також Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 13 грудня 1993 року, що набув чинності 24 лютого 1995 року.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за клопотанням ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове виконання рішення суду Республіки Молдова від 11 грудня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік