Справа № 645/5942/15-ц
Провадження № 2/645/1978/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Шарка О.П

секретаря судових засідань ОСОБА_1

,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Біч Нгок про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 Біч Нгок про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.02.2004 року Народним комітетом квартала Лє Дай Хань району ОСОБА_5 Чинг міста ОСОБА_6, запис №30, реєстр №01/04.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 19.02. 2004 року він уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_4 Біч Нгок, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований Народним комітетом кварталу Лє Дай Хань р реєстр №01/04. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_4 Зионг, 27.11.2004р.н, і сина ОСОБА_2 ОСОБА_7, 24.09.2008р.н., які народилися на Україні в м. Харкові та на теперішній час проживають з відповідачкою за місцем її реєстрації. Спільне життя подружжя не склалося. Відносини між ними поступово погіршувалися внаслідок втрати почуття любові та поваги один до одного, почалися постійні сварки, не могли прийти до спільної думки у вирішенні важливих питань. У сторін абсолюті різні погляди на подальше життя, це все призвело до їх відчуження і розладу сім'ї, неможливості проживання спільно. Починаючи з літа 2014 року сімейні відносини з Відповідачкою остаточно погіршились. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинилися з кінця серпня 2014р., після цього позивач проживає окремо від дружини з дітьми, з цього часу сімя фактично розпалася, спільним побутом не повязані та спільне господарство не ведуть. Позивач фактично проживає з іншою жінкою у цивільному шлюбі, у звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей та унеможливлює примирення з відповідачкою. Спору про поділ спільно майна нажитого сторонами - не має. ОСОБА_2 за домовленістю між сторонами залишаються проживатиме разом з відповідачкою, а позивач буде надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Сторони прийшли до взаємної згоди про припинення шлюбу між ними, що підтверджується заявою відповідача про згоду на розірвання шлюбу.

Позивач ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 Біч Нгок надала суду нотаріально посвідчену заяву в якій зазначила, що просить розглянути справу у її відсутність, заявлені вимоги про розірвання шлюбу визнала у повному обсязі.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав:

Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.02.2004 року Народним комітетом кварталу Лє Дай Хань району ОСОБА_5 Чинг міста ОСОБА_6, запис №30, реєстр №01/04.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_4 Зионг, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія І-ВЛ №299812 від 17.12.2004 року), ОСОБА_8 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтв про народження серія І-ВЛ №135875).

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з кінця серпня року, з того ж часу сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення він не згоден. З заяви відповідача також вбачається, що вона просить шлюб розірвати.

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обовязки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про Правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011р. № 3773-УІ правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України (ст. З Закону № 3773-УІ).

Таким чином, відповідно до ст.ст. 26, 55 Конституції України та ст.ст. 2, 3 Закону України «Про Правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011року, іноземці та особи без громадянства мають право на звернення до суду та до інших державних органів влади для захисту їх особистих, майнових та інших прав.

Відповідно до ст. 410 ЦПК України іноземці, та особи без громадянства, іноземні держави, юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

06.04.2000р. укладений Договір між Україною та Соціалістичною Республікою Вєтнам про правову допомогу і правові відносини в цивільних і кримінальних справах, який ратифікований Законом України «Про ратифікацію Договору між Україною та Соціалістичною Республікою Вєтнам про правову допомогу і правові відносини ї цивільних і кримінальних справах» від 02.11.2000р. №2080-111 та набув чинності з 18.08.2002р.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Договору між Україною та СРВ - громадяни однієї Договірної і Сторони користуються на території другої Договірної Сторони щодо своїх особистих і майнових прав таким самим правовим захистом, як і громадяни другої Договірної Сторони.

Громадяни однієї Договірної Сторони мають право вільно безперешкодно звертатися до суду, прокуратури, нотаріату та інших установ другої Договірної Сторони, до компетенції яких належать цивільні і кримінальні справи порушувати клопотання, пред'являти позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, що і громадяни другої Договірної Сторони (ч. 2 ст. 1 Договору між Україною та СРВ).

Цивільними справами в розумінні цього Договору вважаються справи що виникають цивільних, включаючи комерційні, трудові, сімейні правовідносин ( ч. З ст. 1 Договору між Україною та СРВ).

Відповідно до ч.1 ст. 26 Договору між Україною та СРВ у справах про розірвання шлюбу компетентними є установи юстиції і застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, громадянами якої подружжя було в момент подачі заяви. Якщо обоє з подружжя мають місце проживання на території другої Договірної Сторони, то в розгляді спору компетентними також є установи юстиції цієї Договірної Сторони.

Згідно ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземці та громадяни України, які уклали шлюб з іноземцем, можуть розірвати шлюб на території України та за законодавством України.

Відповідно до ст. 279 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між особою в Україні здійснюється за законом України.

Згідно ч.2 ст.110 Сімейного кодексу України, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається з посвідок на постійне місце проживання сторони зареєстровані на території Фрунзенського району м.Харкова.

Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 26 Конституції України, ст.ст. 1, 26 Договору між Україною та Соціалістичною Республікою Вєтнам про правову допомогу і правові відносини в цивільних і кримінальних справах,ст.ст. 1,2, 3, 58, 60, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 10, 18, ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105, 110 112, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 174, 110, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_9 ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Біч Нгок про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4 Біч Нгок, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований 19.02.2004 року Народним комітетом кварталу Лє Дай Хань району ОСОБА_5 Чинг міста ОСОБА_6, запис №30, реєстр №01/04.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: