Провадження № 2/0158/380/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Костюкевича О.К.

секретаря - Оніщук Н.Є.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2» про визнання майнового права, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання майнового права.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її батько ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. На момент смерті батько був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_2 На випадок смерті батько заповіту не залишав. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та відповідачі по справі: батько спадкодавця - ОСОБА_6, дружина спадкодавця - ОСОБА_4, малолітня донька - ОСОБА_5, які прийняли спадщину шляхом подачі заяви до першої Луцької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємці першої черги - матір спадкодавця ОСОБА_8 відмовилась від належної їй частки за законом на користь батька спадкодавця ОСОБА_6, донька спадкодавця ОСОБА_9 відмовилася від належної їй частки на користь позивача по справі. Тому їй належить 1/3 частка у спадковому майні.

17.10.2010 року батько зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі ОСОБА_4 За час перебування в шлюбі ОСОБА_4 уклала договір з ТзОВ «Житлобуд-2» №115, згідно якого ТОВ «Житлобуд-2» зобов'язувався збудувати за рахунок власних коштів і передати по завершенню будівництва відповідачу ОСОБА_4 житло: а саме однокімнатну квартиру №3, 1-1 поверх у багатоквартирному будинку з громадськими приміщеннями по АДРЕСА_1 Згідно проекту загальна площа квартири становить 38,2 м. кв. Вартість даної квартири було сплачено 17.04.2013 року. 05.12.2013 року нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з громадськими приміщеннями по АДРЕСА_1 здане в експлуатацію. Оскільки даний договір був укладений під час перебування батька та відповідачки по справі ОСОБА_4 у шлюбі, то він є таким, що укладений в інтересах сім'ї та на ньому поширюються норми закону про спільну сумісну власність подружжя. 17.11.2012 року Перша Луцька державна нотаріальна контора винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії із-за відсутності правовстановлюючого документа. Оскільки на момент смерті її батько ОСОБА_7 набув майнові права на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 а тому дане майнове майно підлягає до спадкування. Згідно уточнених позовних вимог просить визнати за нею майнові права на 1/6 частину однокімнатної квартири та право на отримання свідоцтва на право власності на 1/6 частину вищевказаної квартири та про зареєструвати в органі державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухомі речі право власності в АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідачем ОСОБА_4 було подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просить відмовити, оскільки майнове право на спірну квартиру виникло лише у неї і не є спільною сумісною власністю із померлим батьком позивача, оскільки виникло вже після його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року (після здійснення кінцевого розрахунку та передачі їй квартири за актом приймання-передачі). Тому до складу спадщини після смерті ОСОБА_7 могли увійти лише право на половину коштів, сплачених до його смерті нею за договором № 115 у разі доведення, що вони були спільною сумісною власністю подружжя. Однак кошти, що були сплачені ТзОВ «Житлобуд-2» за договором № 115 є її особистою власністю, оскільки позичені нею особисто, без згоди другого з подружжя за договором позики від 16.04.2013 року у її батька - ОСОБА_10 Також померлий ОСОБА_7 не надавав також згоди на укладення нею договору із ТзОВ «Житлобуд-2» № 115, а отже такий договір не є таким, що укладений в інтересах сім'ї, квартира в майбутньому буде її особистою приватною власністю, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги в уточненій редакції підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, наведених у запереченні на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, що стверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 5), який з 17.10.2010 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 (а.с. 7), відповідачем по справі. Остання 16.04.2013 року з ТзОВ «Житлобуд-2» уклала договір № 115 на дольову участь у будівництві однокімнатної квартири № 3 на першому поверсі у багатоквартирному житловому будинку з громадськими приміщеннями по АДРЕСА_1 (а.с. 8-11). За умовами якого ТзОВ «Житлобуд-2» зобов'язався збудувати за рахунок власних активів (матеріальних і нематеріальних) і передати по завершенню будівництва ОСОБА_4 вказану квартиру.

Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану в інспекції ДАБК у Волинській області 05.12.2013 року № ВЛ № 89 - здане у експлуатацію (а.с. 12-17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року на підставі акту прийому-передачі квартири ОСОБА_4 згідно договору № 115 було передано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Згідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За ч.1 ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю з'ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

Як встановлено судом, договір про дольову участь у будівництві № 115 ОСОБА_4 був укладений за час перебування її у шлюбі зі спадкодавцем ОСОБА_7, спрямований на набуття у власність однокімнатної квартири (житла) у майбутньому, а тому твердження відповідача ОСОБА_4 про те, що вона бажала набути у особисту власність квартиру, а не в інтересах сім'ї, судом до уваги не беруться, оскільки будь-якими доказами це не підтверджено.

Судом також не береться до уваги твердження відповідача ОСОБА_4 про те, що сплачені нею кошти на умовах вищевказаного договору були позичені нею особисто у батька - ОСОБА_10, про що свідчить договір позики грошових коштів у сумі 227 000 гривень (а.с. 45), оскільки такий договір виходить за межі дрібного побутового, створює права та обов'язки для обох із подружжя, а тому позичені кошти не можуть вважатись особистою власністю ОСОБА_4

За таких обставин суд приходить до висновку, що укладений ОСОБА_4 16.04.2013 року договір № 115 про дольову участь у будівництві житлового будинку створив права та обов'язки для обох із подружжя, а тому набуте з даним договором майнове право на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, тобто кожному із них належить по 1/2 частини майнових прав на спірну квартиру.

Згідно ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року у цьому Законі майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 190 ЦК України майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Оскільки майнові права визнані речовими правами, то на них поширюються відповідні норми інституту речового права.

Згідно ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту таких цивільних прав та інтересу може бути визнання права, а підставою звернення відсутність в особи документів, що засвідчують приналежність їй права.

Оскільки у встановленому законом порядку відповідачем ОСОБА_4 та спадкодавцем ОСОБА_7 на момент смерті останнього не було набуто права власності на нерухоме майно - квартиру, тому до складу спадщини входять лише майнові права на таку квартиру.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_3 належить до першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, будучи дочкою останнього, що стверджується свідоцтво про її народження (а.с. 6), тому має право на 1/3 частину у спадковому майні, зважаючи, що загальна кількість спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_7 становить 6 осіб, а на її користь від своєї частки у спадковому майні відмовилась її сестра - ОСОБА_9, тобто на 1/6 частини майнових прав на спірну квартиру (1/6:1/2+1/6:1/2).

За таких обставин, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку за ОСОБА_3 слід визнати майнові права на 1/6 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а в іншій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки вони є передчасними, оскільки на даний час будь-які права позивача не порушені

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 60, 88, 209 ч. 3, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 331, 1216, 1217, 1218, 1261 ЦК України, ст. 60, 70 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 майнові права на 1/6 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ківерцівський районний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич