Провадження № 2/161/574/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 січня 2015 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Самолюк І.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування ним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.11.2014року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування ним.

Позов мотивує тим, що 27 травня 1999 року виконкомом Луцької міської ради йому, та ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме - квартиру АДРЕСА_1, що у м. Луцьку . Станом на даний час, у вказаній квартирі зареєстровано четверо осіб, серед них: він, відповідач ОСОБА_2 та неповнолітня - ОСОБА_6. Факт реєстрації вказаних осіб за місцем проживання підтверджується будинковою книгою. Проте, у вказаному приміщенні ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не проживають з 30 грудня 2013 року та по даний час. Факт того, що зазначені особи не проживають за зареєстрованим місцем підтверджується висновками перевірки паспортного режиму від 16.07.2014 року та від 08.11.2014 року . Будь-які спроби мирного врегулювання конфлікту не призвели до бажаного результату. Відповідачі відмовляються самостійно знятись з місця реєстрації за адресою: квартира АДРЕСА_1, що у м. Луцьку. Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, змінивши місце проживання, не знялися з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання, і не зареєструвалися за новим місцем проживання. Виходячи з вимог закону, вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просив суд визнати ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з наведених у ньому мотивів.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через оголошення в пресі (газета «Волинь -нова», №145 від 25 грудня 2014 року). Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, оцінивши покази допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.05.1999 року № 363-о, виданим відділом реєстру житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради (а.с. 4).

Дана квартира набута позивачем в результаті приватизації державного житлового фонду відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

З будинкової книги вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, його син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з неповнолітньою ОСОБА_6, 1999року народження.

Згідно висновків перевірки паспортного режиму від 16.07.2014 року та від 08.11.2014 року вбачається, що останні не проживають у квартирі АДРЕСА_1 понад один рік.

Даний факт також підтверджується показами допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України , член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 разом з неповнолітньою ОСОБА_6 в добровільному порядку відмовились знятись з місця реєстрації за вищевказаною адресою.

Згідно ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 разом з неповнолітньою ОСОБА_6 змінили місце проживання, проте не знялися з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання, з спірної квартири.

Статтею 391 Цивільного Кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином , аналізуючи наведені по справі докази в їх сукупності та приймаючи до уваги, що позивач не взмозі належним чином користуватись належною йому на праві спільної сумісної власності квартирою АДРЕСА_1, слід визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування нею.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ч.2 405 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_6, 1999року народження, такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта