АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/1562/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволені: з ОСОБА_4 на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів щомісячно і до повноліття дитини, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з 26.06.2014. Визначено, що рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один поточний місяць.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 1998 року до 19 серпня 2014 року, від шлюбу мають доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також установлено, що ОСОБА_4 приймає активну участь у житті дитини, оплачує їй навчання за кордоном, подорожує та проводить дозвілля разом з донькою. Крім того відповідач щомісячно надає допомогу позивачу в розмірі 5000грн.

Виходячи з того, що пояснення ОСОБА_4 про існування домовленості сторін щодо сплати ним аліментів на утримання доньки в розмірі 5000грн не знайшли свого підтвердження, а щомісячне перерахування коштів у вказаній сумі з призначенням платежу «матеріальна допомога ОСОБА_6.» не можна вважати аліментами на утримання дитини, - суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольнив їх.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення з огляду на таке.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані рівною мірою утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками своїх обов'язків утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частини 2,3 ст.181 СК України). В одній ситуації інтересам дитини може відповідати надання утримання виключно у грошах, у іншій - частково у грошах, частково в натурі.

Судом установлено і не заперечується сторонами, що після розірвання шлюбу їх донька ОСОБА_7 проживає разом з матір'ю, батько добровільно бере участь в утриманні дитини, зокрема, забезпечує її відпочинок за кордоном, здійснив оплату її навчання за кордоном тощо.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_6 посилалась на відсутність домовленості між батьками щодо сплати аліментів, а саме, щодо їх розміру.

Судом установлено, що батько дитини починаючи з 06.02.2013 щомісячно перераховує на рахунок позивача по 5000грн (ас26-27). Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що призначення цих коштів - матеріальна допомога ОСОБА_6, як про це значиться в довідці про рух коштів по рахунку, а не аліменти. Проте, сам по собі факт назви призначення платежу у платіжних документах як «матеріальна допомога» не дає підстав уважати правову природу перераховуваних коштів матеріальною допомогою одного з подружжя на утримання іншого у сімейних правовідносинах, адже передбачених ст.75 СК України підстав уважати, що ОСОБА_6 має право на утримання ОСОБА_4, суду не надано.

Сторони не заперечують, що намагались домовитись про розмір грошового утримання неповнолітньої доньки батьком, який проживає окремо, докази цього містяться в матеріалах справи у вигляді їх електронного листування (ас25,32-33,65-66,80-82).

З урахуванням наведеного та виходячи з того, що мати ОСОБА_7, з якою проживає дитина, працює, має середньомісячний дохід у сумі 15000грн - 20000грн (встановлено з пояснень сторін у судовому засіданні), а батько, який проживає окремо, бере участь в утриманні доньки добровільно шляхом оплати витрат на її відпочинок, навчання за кордоном, а також щомісячно перераховує на рахунок її матері по 5000грн, виходячи з положень сімейного законодавства про те, що розмір аліментів має відповідати інтересам і потребам дитини та можливостям обох батьків (ст.ст.180-182 СК України), а примусовий порядок стягнення аліментів має бути способом захисту інтересів дитини, а не способом зведення рахунків між батьками, - колегія дійшла висновку, що передбачених законом підстав для стягнення аліментів на утримання ОСОБА_7 з її батька ОСОБА_4 у примусовому порядку немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до ст.182 СК України за наявності спору між батьками щодо розміру аліментів він установлюється судом, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач щомісячно надсилає кошти матері дитини у розмірі 5000грн, і такий розмір утримання відповідає інтересам і потребам дитини 2002 року народження.

За таких обставин сама по собі незгода матері дитини з розміром аліментів, які батько фактично надає добровільно, не є підставою для примусового стягнення аліментів та визначення їх розміру судом, адже належних і допустимих доказів про те, що 5000грн щомісячно не вистачає для задоволення розумних потреб дитини сторін, суду у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку не надано.

Улюбому випадку розмір аліментів на утримання дитини має відповідати інтересам і потребам дитини та можливостям обох батьків. Примусовий порядок стягнення аліментів має бути способом захисту інтересів дитини, а не способом зведення рахунків між батьками.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_6 не грунтуються на вимогах закону і встановлених судом обставинах, а тому задоволенню не підлягають. Оскаржуване рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст.309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,309,313,316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І.Шкоріна

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

03110 м. Київ, вулиця Солом'янська, 2-а

Справа №752/10317/14-ц Головуючий у 1 інстанції Чередніченко Н.П.

Апеляційне провадження №22-ц/796/1562/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

19лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія, керуючись ст.ст.218,317 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 5 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна