РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

20 жовтня 2014 року ТОВ "Перший український експертний центр" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату квартирної плати та наданих комунальних послуг.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідно до рішення Правління ПАТ "ХК "Київміськбуд" будинок перебуває на балансі ТОВ "Перший український експертний центр", яке надає мешканцям житлово-комунальні послуги. Користуючись в повному обсязі наданими житлово-комунальними послугами, відповідач не сплачує за їх споживання в зв'язку з чим утворилась заборгованість.

ТОВ "Перший український експертний центр" просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість, яка з урахуванням уточненого розрахунку станом на 01 грудня 2014 року складає 45200 гривень 82 копійки та понесені судові витрати в справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначила, що між сторонами не укладено письмових договір про надання послуг, проте відповідач не відмовлялась від отримання житлово-комунальних послуг та споживає їх в повному розмірі.

Відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню. Підтримала письмові заперечення, що містяться в матеріалах справи (а.с. 19-20). Пояснила суду, що вона з позивачем договорів про надання комунальних послуг не укладала; тарифи, за якими нараховується споживання таких послуг їй не відомі; структури тарифу та послуг вона не знає. Їй також невідомо перелік наданих їй послуг та відсутні докази належного їх виконання. Зазначила, що до вимог позивача слід застосувати строки позовної давності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 13 червня 2002 року. (а.с. 4).

Житловий будинок АДРЕСА_1 у м. Києві переданий на баланс експлуатуючій організації ТОВ "Перший український експертний центр", що підтверджується копією витягу № 3 з протоколу засідання Правління ПАТ "ХК "Київміськбуд" від 15 серпня 2012 року № 29 та Актом приймання-передачі від 01 жовтня 2012 року (а.с. 11, 12-14).

За умовами договору про зміну кредитора від 11 жовтня 2012 року № 11/10/1 ДП "ЕКОС" ПАТ "ХК "Киівміськбуд" відступив, а ТОВ "Перший український експертний центр" прийняв на себе право вимоги виконання зобов'язань боржників, перелічених у додатку № 1 та додатку № 2, по заборгованості за комунальні послуги та заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд, прибудинкової території (а.с. 27).

У додатку №1 зазначено, що таким божником є, зокрема, ОСОБА_1, з заборгованістю у 25949 гривень 30 копійок (а.с. 28).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, які остання отримує в повному обсязі, проте не оплачує. У зв'язку з цим відповідач має заборгованість, що станом на 01 грудня 2014 року складає 45200 гривень 82 копійки (а.с. 51).

Згідно зі статтями 156, 162 ЖК України, власник та члени його сімї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будниками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постанової Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов'язані оплачувати надані житлового-комуальні послуги.

Позивач посилається на те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, проте ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов'язання по оплаті житлово-комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

У ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Законом України "Про захист прав споживачів" передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг.

Позивачем було вчинено дії на користь відповідача - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачем таких послуг.

За таких обставин, посилання відповідача на відсутність у неї зобов'язання по оплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У судовому засіданні стороною відповідача не оспорювалось, що оплата за житлово-комунальні послуги за рахунками, що надавались позивачем, нею тривалий час не сплачуються.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що станом на 01 грудня 2014 року борг становить 45200 гривень 82 копійки та складається з: нарахування утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 30001 гривні 68 копійок, центрального опалення в розмірі 20105 гривень 80 копійок, з яких у різні періоди відповідач сплатила 3531 гривню 34 копійки та на 1375 гривень 36 копійок їй зроблено перерахунок (а.с. 51).

Власного розрахунку сум відповідач суду не надавала.

На підтвердження правильності розрахунку, представник позивача надала суду копії всіх розпоряджень виконавчого органу КМДА про розміри тарифів, на підставі яких відповідачу проводились нарахування за надані послуги (а.с. 62-89).

Будь-яких доказів на спростування таких тарифів відповідач суду не надавала.

Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо оплати за користування послугами, а тому вимога позивача ґрунтується на законі.

Відсутність укладеного між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг між відповідачем та ТОВ "Перший український експертний центр" не є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за такі послуги, оскільки укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Обов'язок сплатити надані й спожиті послуги випливає також з положення ч. 1 ст. 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов'язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та статей 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Правовий висновок з цього питання викладений у постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-110 цс12 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідач звернулась до суду з заявою про застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Частиною 1 ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу іншого обов'язку.

Остання оплата була здійснена відповідачем в березні 2011 року.

Позивач звернувся в суд з позовом у жовтні 2014 року, тому стягненню з відповідача в межах трирічного строку з урахуванням перерахованих сум підлягає заборгованість за період з жовтня 2011 року за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 16333 гривні 42 копійки та 11205 гривень 58 копійок заборгованості за центральне опалення.

З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню

Керуючись статтями 256-258, 260, 261, 364, 267, 322, 526, 610, 625 ЦК України, статтями 66, 67, 156, 162, 179 ЖК України, статтями 12, 13, 14, 18, 19, 20, 24, 29, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, якою затвердженні Правила користування приміщеннями житлових будинків зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 16333 гривні 42 копійки, оплату за центральне опалення в розмірі 11205 гривень 58 копійок та 275 гривень 39 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: