У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів:Кафідової О.В., Попович О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Руденко Вікторія Аркадіївна, ОСОБА_9 про визнання права власності в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Руденко Вікторія Аркадіївна, ОСОБА_9 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5, Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7 третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Руденко Вікторія Аркадіївна про визнання добросовісним набувачем, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2014 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року та за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на: ј частину автомобіля MITSUBISHI PAJERO, 2007 року випуску; ј частину квартири АДРЕСА_2; Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку по АДРЕСА_3.

Позов мотивувала тим, що після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, залишилася спадщина у вигляді: житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_3; квартири АДРЕСА_2; автомобіля MITSUBISHI PAJERO, 2007 року випуску. Спадкоємцями першої черги є ОСОБА_11 (мати померлого), ОСОБА_5 (донька померлого), ОСОБА_6 (син померлого), та ОСОБА_7 (дружина померлого). 23 жовтня 2013 року ОСОБА_11 подала заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_10 на корить доньки померлого - ОСОБА_5 Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки нотаріусу не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, право власності на: 1/8 частину автомобіля MITSUBISHI PAJERO, 2007 року випуску; 1/8 частину квартири АДРЕСА_2; на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку по АДРЕСА_3.

У жовтні 2014 року третя особа із самостійними вимогами - ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати його добросовісним набувачем житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_3 згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2013 року.

Вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_9 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3. Вказане майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами не входить до спадкової маси та поділу між спадкоємцями не підлягає.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2014 року первісний позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5, право власності 1/4 частину автомобіля MITSUBISHI PAJERO, 2007 року випуску, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за ОСОБА_5, право власності 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6, право власності на 1/8 частину автомобіля MITSUBISHI PAJERO, 2007 року випуску та на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_9 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 березня 2015 року рішення районного суду в частині відмови у задоволенні первісного позову та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасовано з ухваленням у цій частині нового рішення. Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,24 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3, після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за ОСОБА_6, право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, на 1/4 частину земельної ділянки, загальною площею 0,24 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3, після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_7, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з направленням справи до місцевого суду на новий розгляд.

ОСОБА_9, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_7 слід задовольнити частково, касаційну скаргу ОСОБА_9 відхилити, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи первісний та зустрічний позови, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 червня 2014 року та від 08 вересня 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_12, яка діяла в інтересах ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Оскільки сторони не змогли своєчасно надати правовстановлюючі документи на рухоме та нерухоме майно суд першої інстанції визнав за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину автомобіля MITSUBISHI PAJERO, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, та визнав за ОСОБА_10 ДІМ. право власності на 1/8 частину вказаного автомобіля та на 1/8 частину цієї квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5 та зустрічних вимог ОСОБА_13 суд першої інстанції виходив з того, що нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 та земельна ділянка, що знаходиться за цією адресою, належать ОСОБА_14 та його право власності ніхто не оспорює.

З такими висновками не погодився апеляційний суд та, скасовуючи рішення у цій частині з ухваленням нового рішення про задоволення первісного і зустрічного позовів в частині визнання права власності на нерухоме майно у повному обсязі, виходив з того, що відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2014 року було визнано протиправними рішення про державну реєстрацію речових прав на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3, від 11 липня 2014 року, проведеної Реєстраційною службою Дніпропетровського районного управління юстиції, з якої вбачається, що право власності на це майно за ОСОБА_9 було визнано заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2013 року після смерті спадкодавця - ОСОБА_10, а в подальшому вказане заочне рішення скасовано ухвалою цього ж суду від 06 червня 2014 року, тому ОСОБА_9 не мав законних підстав для звернення до Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції із заявою про проведення Державної реєстрації прав на нерухоме майно. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 грудня 2014 року та 30 грудня 2014 року право власності на вказані земельну ділянку та житловий будинок, які були зареєстровані за ОСОБА_9 - скасовані, про що внесено відповідний запис про державну реєстрацію.

Згідно висновків апеляційного суду право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку повернуто у первісний стан, тобто належить померлому ОСОБА_10, а тому це майно є спадковим.

З такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_10. Після його смерті відкрилася спадщина на: житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_3; квартиру за адресою АДРЕСА_2; автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, які належали останньому на праві власності.

Спадкоємцями першої черги є ОСОБА_11 (мати померлого), ОСОБА_5 (донька померлого), ОСОБА_6 (син померлого), та ОСОБА_7 (дружина померлого).

Згідно спадкової справи №41/2013 після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка зареєстрована у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Руденко В.А., до приватного нотаріуса у встановлений законом строк звернулися ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини. Мати померлого ОСОБА_15 подала заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого на корить доньки - ОСОБА_5

Відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 червня 2014 року та від 08 вересня 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_12, яка діяла в інтересах ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно.

Вирішуючи спір щодо спадкового майна суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що квартира за адресою АДРЕСА_2, належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 березня 2007 року, автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_10 15 грудня 2007 року про що видано свідоцтво про реєстрацію.

В період набуття у власність вказаного майна спадкодавець з 22 лютого 2005 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7

Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на ј частину квартири та автомобіля, визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/8 частину цього ж майна в порядку спадкування за законом, суд апеляційної інстанції вищевказаних обставин не перевірив, та не встановив чи входить це майно до спадкової маси у повному обсязі, чи лише у відповідній частині з урахуванням його набуття спадкодавцем в період зареєстрованого шлюбу, та у якій частці належить кожному спадкоємцю за законом.

Таким чином, апеляційний суд дійшов поспішного висновку про залишення без змін рішення місцевого суду в частині визнання за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності в порядку спадкування за законом на частину квартири та автомобіля, без належного з'ясування обставин справи та зібраних у справі доказів.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд належним чином не перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Свої висновки належним чином не мотивував.

За таких обставин, ухвалене судом апеляційної інстанції рішення в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 та зустрічних вимог ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру та автомобіль, не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України його слід скасувати у цій частині з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

В іншій частині рішення апеляційного суду відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_9 не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи апеляційним судом в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_3, правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_9 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 березня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 та зустрічних вимог ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру та автомобіль скасувати.

Справу у цій частині передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

В іншій частині рішення апеляційного суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька
судді О.В. Кафідова
О.В. Попович
О.В. Умнова
І.М. Фаловська