АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К.І.

Суддів: Бреславського О.Г., Половінкіної Н.Ю.,

Секретаря: Давньої Я.А.

З участю: представника ПАТ КБ "Приватбанк" Українця О.П.,

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі: ПАТ КБ "Приватбанк") до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" подало до ОСОБА_2 позов про стягнення боргу за кредитним договором.

Посилалось на такі обставини.

16 вересня 2008 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №CVXRF903040683, за умовами якого позичальнику надано кредит в сумі 2764 грн. 30 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Строк кредиту - 10 місяців, термін - з 16 вересня 2008 року по 15 липня 2009 року включно.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Рострочка") ("Стандарт") складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Провадж.№22-ц-794/546/15 р. Головуючий у першій інстанції Літвінова О.Г.

Категорія:19/27 Доповідач: Заводян К.І.

Своїх зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі відповідачка не виконала, у зв'язку з чим станом на 04 грудня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 11327,45 грн., з яких: 10311,86 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 515 грн. 59 коп. - штраф (процентна складова).

Останню проплату в погашення боргу ОСОБА_2 здійснила 19 лютого 2013 року в сумі 274,70 грн.

ПАТ КБ "Приватбанк" просило стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в сумі 11327 грн. 45 коп. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2015 року в позові ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку з пропуском банком позовної давності.

ПАТ КБ "Приватбанк" подало на рішення суду апеляційну скаргу.

Вважає, що судом порушені норми матеріального і процесуального права.

Позов заявлено у межах позовної давності.

Пунктом 5.5. "Умов" передбачено, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у 5 (п'ять) років, що не заборонено ст.259 ЦК України.

Кредитним договором передбачено, що термін повного погашення кредиту 15 липня 2009 року. Відповідно до ст.253, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг п'ятирічного строку позовної давності починається з 16 липня 2009 року і закінчується 16 липня 2014 року.

Відповідно до част.1, 2 ст.264 ЦК України перебіг строку позовної давності переривається здійсненням зобов'язаною особою дій, що підтверджують визнання боргу або іншого обов'язку.

ОСОБА_2 здійснила останній платіж в рахунок погашення кредиту 25 серпня 2010 року в сумі 274,70 грн..

За таких обставин перебіг строку позовної давності починається заново з 25 серпня 2010 року і спливає 25 серпня 2015 року.

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду 15 грудня 2014 року, тобто у межах строку позовної давності, з урахуванням її переривання.

ОСОБА_2 подала заперечення на апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк". Рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ "Приватбанк" підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відмовляючи ПАТ КБ "Приватбанк" в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості після спливу п'ятирічного строку позовної давності, про застосування якої заявила відповідачка, оскільки право вимоги у банку виникло з 25 серпня 2013 року, з моменту здійсненням ОСОБА_2 останнього платежу.

З матеріалів справи убачається, що 16 вересня 2008 року ОСОБА_2 отримала у ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", кредит в сумі 2764 грн. 30 коп. на споживчі цілі, зі сплатою відсотків в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Рострочка") ("Стандарт") складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Для виконання зобов'язань банк відкрив ОСОБА_2 рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди та інших платежах.

У заяві ОСОБА_2 визначено строк договору - 10 місяців і термін договору - з 16 вересня 2008 року по 15 липня 2009 року включно. Таким чином термін виконання договору завершився 15 липня 2009 року.

Пунктом 5.5. "Умов" передбачено, що позовна давність по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у 5 (п'ять) років, що не заборонено ст.259 ЦК України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові №6-14цс14 від 19 березня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно заяви позичальника погашення заборгованості здійснюється в період з 15 по 19 число кожного місяця.

Суд першої інстанції вірно встановив, ОСОБА_2 здійснила останній платіж в рахунок погашення кредиту 25 серпня 2010 року в сумі 274,70 грн..

За таких обставин перебіг строку позовної давності починається заново з 25 серпня 2010 року і спливає 25 серпня 2015 року.

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду 15 грудня 2014 року, тобто у межах строку позовної давності, з урахуванням її переривання.

Суд допустив помилку при обрахуванні часу, що пройшов після внесення вказаного платежу, зазначивши, що до дня подання позовної заяви пройшло 5 років і 4 місяці, тоді як насправді пройшло чотири роки і три місяці.

Вказана помилка призвела до неправильного вирішення справи із застосуванням за клопотанням відповідачки до правовідносин сторін позовної давності.

Відповідно до правил п.4 част.1 ст.309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення.

З матеріалів справи убачається, що предметом позову є пеня та штраф за порушення умов договору.

Відповідно до п.5.1 договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Вказане зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові по справі № 6-116цс13 від 06.11.2013 року, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Як зазначалося вище, борг за тілом кредиту відповідачка погасила 25 серпня 2010 року. Сума неустойки за останні 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду (17.12.2014) не нараховувалася за відсутності боргу по тілу кредиту і процентах.

За таких обставин позов ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення із ОСОБА_2 пені є безпідставним.

Пункт 5.3 Договору передбачає, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня - є видами забезпечення виконання зобов'язання (неустойка), що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафу на пеню, як це зроблено у позові, законодавством не передбачено.

У зв'язку з наведеним в позові ПАТ КБ "Приватбанк» до ОСОБА_2 слід відмовити із наведених вище правових підстав, а не з підстав пропуску позовної давності.

Керуючись ст.307, п.4 част.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 лютого 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення з інших правових підстав.

В позові публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором по сплаті пені і штрафу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: