Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 лютого 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого - судді Борис О.Н., за участі: секретаря Хазієвої Т.В., з участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричиненої протиправними діями,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просила стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду у сумі 2114 грн та моральну шкоду у сумі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач з хуліганських мотивів знищила належне їй майно вартістю 2114 грн. Протиправна поведінка відповідачки завдала їй також моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона перенесла нервові та емоційні хвилювання, тривалий час приймала антидепресантні ліки, відчувала почуття образи, загострилася гіпертонічна хвороба серця. Все це призвело до завдання моральної шкоди, яку оцінює у грошовому вигляді у розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала пояснення, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила задовольнити, посилаючись на ті самі обставини. Додатково пояснила, що особисто не була очевидцем подій, внаслідок яких було пошкоджено належне їй майно, обставини позову обґрунтовувала з пояснень сусідів.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, суд розглядає справу на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, свідка, який дав пояснення на стороні позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З пояснень позивача встановлено та матеріалами справи підтверджено, позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5,6), фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (копія паспорту на звороті).

Відповідач ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з сином позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4

За висновком Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області від 19.03.2014 року встановлено, що у період часу, а саме 12.03.2014 року відповідач ОСОБА_3 зверталась з заявою про пошкодження майна у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_4, 17 березня 2014 року з аналогічною заявою звернувся ОСОБА_4 про пошкодження цього ж майна у цьому ж домоволодінні відповідачкою ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона мешкає по сусідству з домоволодінням по АДРЕСА_1. Приблизно 12 березня 2014 року позивач та її син зайшли до неї та повідомили, що за ними біжить дружина ОСОБА_4 - відповідач ОСОБА_3 Через деякий час вони пішли, а вона маючи намір винести сміття, проходила повз домоволодіння АДРЕСА_1, де мешкала відповідач ОСОБА_3, та почула різкий шум, схожий на биття скла. Оскільки паркан дуже високий, вона не мала змоги щось побачити, а чула лише шум.

Встановлюючи правовідносини між сторонами суд дійшов наступного.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Наполягаючи на задоволенні позовних вимог позивач зазначає, що відповідач 12 березня 2014 року прийшла у домоволодіння і з хуліганських мотивів знищила майно, яке належить позивачу: подвійні скляні вікна у кількості 7 одиниць та міжкімнатні двері у кількості 2 штук.

Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договора та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та обов`язків дається в ст. 16 ЦК України. Як правило власник порушеного права може скористатись не будь - яким, а цілком конкретним способом захисту цього права.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ на має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в сукупності.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач, наполягаючи на задоволенні позовних вимог, не надала суду належних та допустимих доказів, що саме діями відповідача їй завдано матеріальної шкоди, а саме було пошкоджено майно на суму 2114 грн. Покази свідка ОСОБА_5 у судовому засіданні, не підтверджують той факт, що саме відповідач ОСОБА_3 пошкодила майно, яке знаходилось за адресою: АДРЕСА_1, а інших доказів, суду не надано.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд дійшов наступного.

Ст. 1167 ЦК України містить підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивачем не надано доказів, передбачених ст. 57 ЦПК України, на підтвердження тих обставин, що відповідач пошкодила майно, яке належить позивачу.

В позовній заяві та під час судового розгляду позивачем не було надано належних доказів наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачами моральних страждань, він не довів вини відповідача, не надав доказів причинно-наслідкового зв'язку між діями (винними, а не будь-якими) третіх осіб, відповідача та начебто завданою шкодою.

Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди. Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Не може суд прийняти до уваги позицію позивача стосовно наполягання на своїх позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджується.

Виходячи з загальних засад захисту прав, свобод та інтересів, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав і основоположних свобод, загальних засад цивільного судочинства, закріплених ст. 3 ЦК України, в тому числі справедливості, добросовісності та розумності, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача ОСОБА_1

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11,15,16,57,60 , 169,224, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст. 15, 16, 1166, 1167 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричиненої протиправними діями - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О. Н. Борис