ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5667/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретаря Стрільчук Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення без надання іншого житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 16.06.2015 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_7, 3 особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення - з будинку АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_2 зазначала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.2006 року, виданого 16-ою Київською державною нотаріальною конторою, вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1; відповідачка ОСОБА_3 з 1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 - сином позивачки (3 особою); який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.03.2015 року було розірвано; у липні 2003 року відповідачка ОСОБА_3, як дружина сина ОСОБА_4, разом з своїм сином від попереднього шлюбу - ОСОБА_7, були зареєстровані у зазначеному житловому будинку, усього на даний час в зазначеному будинку зареєстровані шість осіб - сторони та 3 особи по даній справі.

Оскільки відповідачі систематично порушують правила співжиття, що робить неможливим проживання та унеможливлює використання та розпорядження спірним будинком; відповідачі постійно конфліктують, порушують громадський спокій, погрожують позивачці та іншим особам, які зареєстровані у спірному будинку, фізичною розправою; також відповідачі відмовляються сплачувати плату за житлово-комунальні послуги та витрати з утримання житлового будинку, у зв»язку з чим позивачка несе додаткові витрати для уникнення в подальшому відповідної заборгованості; враховуючи те, що позивачка потребує поліпшення умов проживання, вона має намір продати спірний будинок та придбати інше житло, 3 особи не заперечують проти продажу, але у зв»язку з реєстрацією та проживанням у спірному будинку відповідачів, позивачка позбавлена можливості використати своє право власності, тому позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просила позов задовольнити на підставі положень ст.316, 317, 328, 383, 391 ЦК України та ст.64, 109, 116, 150 ЖК України.

В судовому засіданні позивачкою ОСОБА_2 та її представником ОСОБА_9 подано заяву про залишення без розгляду позову в частині вимог до відповідача ОСОБА_7; ухвалою суду від 22.12.2015 року позовна заява ОСОБА_2 в частині вимог до відповідача ОСОБА_7 була залишена без розгляду; позовні вимоги до відповідачки ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала та просила позов в цій частині задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, а саме - просила виселити ОСОБА_3

(відповідачку) з будинку АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення - на підставі положень ч.1, 3 ст.116 ЖК України.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась повторно, про час та місце розгляду справи відповідачка ОСОБА_3, явка якої судом була визнана обов»язковою, була повідомлена належним чином; при цьому, до матеріалів справи відповідачкою подані заяви від 17.08.2015 року та від 07.12.2015 року (а.с.36, 53), згідно яких вона просить справу розглядати за її відсутності і не заперечує проти задоволення позову про її виселення.

В судове засідання 3 особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких заяв-клопотань від них не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_9 в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: згідно наданої копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.2006 року, виданого 16-ою Київською державною нотаріальною конторою, позивачка ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (після смерті чоловіка ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2) - а.с.5; також на ім»я позивачки було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.03.2006 року - на земельну ділянку площею 0,1000 га, на який розташований вищезазначений житловий будинок (а.с.6).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.2006 року, житловий будинок АДРЕСА_1 - жилою площею 74,70 кв. м, цегляний; на земельній ділянці, крім будинку, також розташовані господарські будівлі та споруди (сараї, льох, літня кухня, вбиральня, гаражі, душова, спорудження тощо); право власності на будинковолодіння на ім»я позивачки ОСОБА_2 зареєстровано у БТІ м. Києва 24.03.2006 року (а.с.5).

Як вбачається з копії рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30.03.2015 року (справа №753/2348/15-ц), ОСОБА_4 (син позивачки, 3 особа 1) та відповідачка ОСОБА_3 з 29.06.1991 року перебували у зареєстрованому шлюбі; від шлюбу вони мають повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (3 особа 2); зазначеним рішенням суду шлюб між подружжям було розірвано (а.с.10).

Як стверджується позивачкою та її представником, відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована постійно за адресою - будинок АДРЕСА_1 з липня 2003 року (а.с.8-9), тобто ще до переходу права власності на будинок позивачці; між сторонами склався певний порядок користування приміщеннями будинку; розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відбулось без розподілу майна, тощо.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідачка ОСОБА_3 має право користування спірним будинком - за місцем постійної реєстрації; будь-яких договорів (угод) з приводу користування спірним будинком сторони не укладали.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї та інших осіб.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї (колишнього члена сім»ї) без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як стверджує сама позивачка, відповідачка ОСОБА_3 проживає в спірному будинку по

теперішній час; з наданих позивачкою доказів, матеріалів справи - до відповідачки не застосовувались відповідні заходи запобігання і громадського впливу у разі порушення нею умов та правил спільного з позивачкою проживання; позивачка раніше до суду з відповідними позовами не зверталась.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, позивачка та її представник обґрунтовують заявлені позовні вимоги про виселення без надання іншого жилого приміщення, посилаючись на положення ст.316, 317, 328, 383, 391 ЦК України та ст.64, 109, 116, 150 ЖК України.

Оскільки заявлені позовні вимоги із зазначених позивачкою підстав не підтверджені належними та достатніми доказами в судовому засіданні, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому визнання позову відповідачкою ОСОБА_3 згідно наданих заяв від 17.08.2015 року та від 07.12.2015 року (а.с.36, 53) не може бути прийнято судом та покладено в основу рішення суду у даній справі; відповідачка ОСОБА_3 іншого житла не має, тому в задоволенні позову має бути відмовлено.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст. 64, 109, 116, 150, 156 ЖК України, ст.13, 16, 316, 317, 319, 328, 383 ч.1, 391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення ОСОБА_3 без надання іншого житлового приміщення із житлового будинку АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.