РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2015 року. Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мартинишин М. О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра»

до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення на предмет забезпечення кредиту, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд з позовом про солідарне стягнення із відповідачів заборгованості за кредитним договором, з урахуванням уточнення позовних вимог в розмірі 68392,18 доларів США, що еквівалентно в національній валюті становить 546658,70 грн., стягнути звернути на предмет забезпечення кредиту на предмет іпотеки: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 38,2 кв.м., комора в підвалі 5,4 кв.м. та належить ОСОБА_1, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №10773 від 09.12.1993 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.10.2000р. №4042, реєстраційний номер нерухомого майна 18837190, зобовязати відповідачів передати позивачу всі правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, необхідні для перереєстрації права власності на нерухомість в органах БТІ в звязку із виконанням рішення суду по цій справі та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 25.05.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 146/07-Ф на суму 39400 доларів США на споживчі цілі, строком до 25.05.2017р., зі сплатою 14,24 % річних.

Для забезпечення виконання зобов'язання щодо погашення кредиту, сплату відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, ОСОБА_1Б, ОСОБА_3 передали позивачу в іпотеку власне майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 38,2 кв.м., комора в підвалі 5,4 кв.м. та належить ОСОБА_1, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №10773 від 09.12.1993 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.10.2000р. №4042, реєстраційний номер нерухомого майна 18837190.

Крім цього, для забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору № 146/07-Ф від 25.05.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено Договори поруки від 25.05.2007 року.

Станом на 22.02.2013 року загальна заборгованість позичальника по Кредитному договору № 146/07-Ф від 25.05.2007 року становить 68392,18 доларів США, що еквівалентно в національній валюті становить 546658,70 грн.

Відповідачі не вживають жодних заходів, які свідчать про наміри виконувати зобов'язання передбачені Кредитними договорами, ухилитися від виконання зобов'язань перед Банком. Просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні уточнений позов підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить уточнений позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявилися про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності на підставі наявних у ній даних та доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого не заперечив і представник позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи і матеріали, заперечення на позов, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що уточнений позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Судом встановлено, що 25.05.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 146/07-Ф на суму 39400 доларів США на споживчі цілі, строком до 25.05.2017р., зі сплатою 14,24 % річних..

Відповідно до ст. 553 ч.1 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Для забезпечення виконання зобов'язання щодо погашення кредиту, сплату відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, ОСОБА_1Б, ОСОБА_3 передали позивачу в іпотеку власне майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 38,2 кв.м., комора в підвалі 5,4 кв.м. та належить ОСОБА_1, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №10773 від 09.12.1993 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.10.2000р. №4042, реєстраційний номер нерухомого майна 18837190.

Крім цього, для забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору № 146/07-Ф від 25.05.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено Договори поруки від 25.05.2007 року.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 своє зобовязання не виконує, щомісячні платежі не сплачує згідно умовам Кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем.

Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № 146/07-Ф від 25.05.2007 року станом на 22.02.2013 року становить у розмірі 68392,18 доларів США, що еквівалентно в національній валюті становить 546658,70 грн.(а.с.117).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до норм ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлену додаткову(субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається із договору поруки від 26.12.2007 року, відповідальність відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є солідарною.

Станом на 07.10.2015р. відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не внесли кошти на погашення заборгованості перед позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодовця або третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавецм обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання-звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п.п. 4.1-4.6 договору іпотеки нерухомого майна у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань основного договору, що обумовлює основне зобов'язання, іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановленихстаттею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про іпотеку" якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотеко держателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотеко держатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотеко держатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцяти денного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки,вправі письмово повідомити іпотеко держателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дні отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлення надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотеко держателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцяти денного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету ії прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотеко держатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій інший особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотеко держателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотеко держателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю. Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотеко держателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку" еалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до статті 109 ЖК України Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно достатті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про іпотеку" Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304 - VІІ від 03.06.2014 року.

Відповідно до ч.1 вищевказаного Закону визначено, що протягом його дії:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищенаведеного, оскільки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не сплатила у встановлені строки заборгованість, суд вважає, що уточнений позов слід задовольнити та стягнути з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2В солідарно на користь позивача заборгованість в сумі 68392,18 доларів США, що еквівалентно в національній валюті становить 546658,70 грн. та в рахунок погашення вказаної заборгованості, звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 25.05.2007 року, оскільки вказані вимоги відповідають фактичним обставинам, матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати рівних частках по 566,66 грн. державного мита та по 10,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, що були сплачені при поданні позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 27, 31, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 525, 526, 530, 533, 541, 543, 553, 554, 575, 589, 590, 599, 610-612, 623-625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

уточнений позов задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» заборгованість в сумі 68392,18 доларів США, що еквівалентно в національній валюті становить 546658,70 грн.( пятсот сорок шість тисяч шістсот пятдесят всім гривень, сімдесят копійок).

В рахунок погашення заборгованості в сумі 546658,70 грн.( пятсот сорок шість тисяч шістсот пятдесят всім гривень, сімдесят копійок), звернути стягнення на предмет забезпечення кредиту, на предмет іпотеки квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 38,2 кв.м., комора в підвалі 5,4 кв.м. та належить ОСОБА_1, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №10773 від 09.12.1993 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.10.2000р. №4042, реєстраційний номер нерухомого майна 18837190.

Зобовязати ОСОБА_1, ОСОБА_3 передати Публічному акціонерному товариству Комерційного банку «Надра» всі правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, необхідні для перереєстрації права власності на нерухомість в органах реєстрації в звязку із виконанням рішення суду.

Зупинити виконання рішення суду в частині стягнення на предмет забезпечення кредиту, на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» понесені останнім судові витрати рівних частках по 566,66 грн.(пятсот шістдесят шість гривень, шістдесят шість копійок) державного мита та по 10,00 грн.( десять гривень) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, що були сплачені при поданні позовної заяви.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.