Справа № 642/5490/15-ц
Провадження № 4-с/642/28/15
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Вікторова В.В.

при участі секретаря Лозоватої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 8 червня 2015 року про арешт майна у виконавчому провадженні № 477789894 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПуАТ «ФІДО Банк», -

В с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова зі скаргою, у якій просить визнати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 08.06.2015 року незаконною та зобов'язати вказану особу скасувати постанову від 08.06.2015 року.

В обґрунтування скарги посилається на те, копію оскаржуваної постанови отримав поштою 23 червня 2015 року. Також він отримав витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 09.06.2015 року щодо накладення арешту на все його рухоме майно в межах суми стягнення. Відповідно відбитку штампу поштового відділення вказана постанова була відправлена 13.06.2015 року. Вважає, що постанова винесена державним виконавцем з порушенням вимог ст.ст.18, 25, 27, 31 Закону «Про виконавче провадження», оскільки заявнику не направлялась копія постанови про відкриття виконавчого провадження, не надавався 7-денний строк для добровільного виконання рішення суду, за відсутності підстав для початку примусового виконання рішення суду. В той же час позбавлення його права на добровільне виконання рішення передбачає покладення на нього 10% виконавчого збору. Вважає, що його право порушене.

До судового засідання заявник ОСОБА_1, а також її представник ОСОБА_3 не з'явилися. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчить підпис представника у явочному листі (а.с. 36). Від представника заявника ОСОБА_3 надійшла заява, у якій він зазначив, що підтримує доводи, викладені у скарзі, та просив розглядати її у відсутність представника.

Представник стягувача - ПуАТ «ФІДО Банк» в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис представника у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 37). Причини неявки суду не відомі.

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 також не з'явилася до судового засідання. Про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить підпис представника у явочному листі (а.с. 36). Надала суду письмові заперечення на скаргу, у яких просила відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі та зазначила, що постанова винесена відповідно до вимог Закону «Про виконавче провадження», на підставі заяви стягувача. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлялась боржнику листом та була отримана нею, як вбачається із змісту її скарги. Дані щодо добровільного виконання боржником рішення суду державному виконавцю не надані, заяв від учасників виконавчого провадження про закінчення виконавчого провадження не надходило. Крім того, боржниця ОСОБА_1, отримавши копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, повинна була скористатися своїм правом сторони виконавчого провадження за зазначеним виконавчим документом та повідомити державного виконавця про сплату частини боргу солідарними боржниками та про інші обставини, що перешкоджають проведенню виконавчих дій, одночасно надавши копії документів, які підтверджують сплату частини боргу (а.с. 40).

Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути скаргу у відсутність сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

14 серпня 2015 року Ленінським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 642/2406/14 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4, Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на користь ПуАТ «ФІДО Банк» заборгованості за кредитом у сумі 5 610 210, 55 грн., а також судового збору по 1 218 грн. з кожного боржника (а.с. 42).

3 червня 2015 року представник ПуАТ «ФІДО Банк» звернувся з заявою до начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом та проведення всіх необхідних та передбачених законом дій з примусового виконання вказаного виконавчого листа про стягнення солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ТОВ «Міжнародна страхова компанія» заборгованості у зазначеній сумі (а.с. 41). В цій же заяві просив одночасно з відкриттям виконавчого провадження накласти арешт на все майно, що належить боржнику.

8 червня 2015 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 винесла постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом за заявою стягувача ВП № 47789894, в якій боржнику запропоновано у строк до 15.06.2015 року надати державному виконавцю документи, що підтверджують виконання (сплату боргу), в якій зазначено ідентифікатор для доступу (а.с. 43).

Листом ВП №112/10 від 8 червня 2015 року копія вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику І.І. та стягувану ПуАТ «ФІДО Банк» (а.с. 44).

10 червня 2015 року вказана кореспонденція відправлена рекомендованим листом стягувачу та боржнику ОСОБА_1, що підтверджується реєстром рекомендованої кореспонденції, поданої відправником у 2 відділення звязку м. Харкова (а.с. 45).

8 червня 2015 року тим же старшим державним виконавцем винесена постанова про накладення арешту та заборону відчуження майна, належного ОСОБА_1, в межах суми боргу 5 611 428, 55 грн. (а.с. 4).

До Державного реєстру обтяжень майна внесено відповідний запис про арешт майна (а.с. 6).

Заявником надані суду квитанція від 18.02.2015 року про сплату ОСОБА_1 365 000 грн. на погашення боргу на рахунок ПуАТ «ФІДО Банк», та платіжні доручення про перерахування на рахунок останнього в погашення боргу ОСОБА_1: 15.12.2014 року - 1 000 000 грн., 22.12.2014 року - 500 000 грн., 24.12.2014 року - 500 000 грн., 26.12.2014 року - 3 654 грн., 17.02.2015 року -150 000 грн. та 100 000 грн., 18.02.2015 року - 385 000 грн. (а.с. 7-14).

До цього часу державному виконавцю не надано доказів повного погашення боргу з вказаним виконавчим документом. Із завами про закінчення виконавчого провадження у звязку з повним погашенням боргу сторони виконавчого провадження не звертались.

Суд, оцінивши надані учасниками процесу докази у їх сукупності, приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає на підставі наступного.

Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 11 Закон «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника.

Як зазначено у ч. 3 ст. 19 Закону у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Згідно з положеннями ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку примусового виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до ст. 31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ст. 57 Закону постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Судом встановлено, що копія постанови про відкриття виконаного провадження направлена за місцем проживання боржника ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням, що відповідає вимогам ст. 31 Закону. Зі змісту зазначеної правової норми випливає, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження у разі відправлення цієї кореспонденції рекомендованим листом, та Закон не вимагає обовязкового отримання державним виконавцем поштового повідомлення про її вручення, тому доводи заявника щодо неповідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження є безпідставними.

Відповідно до п. 5.2 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затв. Наказом Міністерства юстиції України N 43/5 від 20.05.2003 р., право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь.

Указаний доступ до інформації Єдиного реєстру здійснюється безоплатно та цілодобово з використанням звичайних програмних засобів перегляду інформації у мережі інтернет через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру.

З метою забезпечення доступу до інформації Єдиного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз'яснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.

Матеріали даного виконавчого провадження внесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за вказаними в постанові про відкриття виконавчого провадження реквізитами. У будь-якому випадку несвоєчасне отримання постанови про відкриття виконавчого провадження не обмежувало й не позбавляло боржника права на добровільне виконання рішення суду щодо сплати боргу на користь стягувача, у зазначений у постанові державного виконавця семиденний строк, із дня отримання боржником копії указаної постанови, та надання державному виконавцю доказів сплати боргу, про що зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Однак, до цього часу державному виконавцю не надано доказів погашення боргу у повному обсязі.

Отже, оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам Закону, та правові підстави для її скасування відсутні.

Крім того, згідно з положеннями ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі "ОСОБА_4 проти України" (п.39) наголошено про те, що «ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (див. "ОСОБА_5 проти Італії", заява N 22774/93, § 66, ЄСПЛ 1999-V).

Враховуючи зазначені положення щодо обов'язкового для всіх виконання рішення суду, суд вважає, що законні підстави для задоволення скарги та невиправданої затримки виконання рішення суду відсутні, оскільки у протилежному випадку буде мати місце порушення прав інших учасників виконавчого провадження, які мають законне право на виконання рішення суду у розумні строки.

Згідно з ч.3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. ст. 10,11, 60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих учасниками процесу доказів, в межах заявлених вимог. Кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Розглядаючи скаргу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв відповідно до закону, в межах наданих повноважень, і права і свободи заявника діями та рішеннями субєкта оскарження не було порушено, а тому в задоволенні скарги суд відмовляє у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,14, 60, 61, 209, 212-215, 386, 387 ЦПК України, ст. ст. 11, 19, 25, 27, 31.57, 82 Закону «Про виконавче провадження» суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 8 червня 2015 року про арешт майна у виконавчому провадженні № 477789894 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПуАТ «ФІДО Банк» - відмовити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 01.07.2015 року, якою було зупинено стягнення на підставі виконавчого листа № 642/2406/14, виданого Ленінським районним судом м. Харкова 01.04.2015 до закінчення розгляду скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 по суті, скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали, а особами, без участі яких постановлено ухвалу - з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Вікторов