Справа № 309/3585/14-ц
Провадження № 2/309/319/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Довжанин М. М.

при секретарі Попадинець Я. В.

з участю представника позивача Калин В.Ю.

представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 16.05.2007 року він є власником житлового будинку з надвірними побудовами у АДРЕСА_1. У даному будинку зареєстровані відповідачі, хоча ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже більше двох років не проживають за вказаною адресою, а ОСОБА_6 більше одинадцяти років не проживає у його будинку. Однак, з невідомих йому причин відповідачі до цього часу зареєстровані у будинку і на неодноразові його вимоги щодо зняття з реєстрації жодним чином не реагують. Все це створює йому, як законному власнику будинку, певні незручності та позбавляє його у повній мірі використовувати його право власності, гарантоване законодавством України. При зверненні до Хустського районного відділу ДМС з вимогою зняти з реєстраційного обліку відповідачів, йому було відмовлено та роз'яснено, що існує певний порядок зняття з реєстрації передбачений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Добровільно подати заяву про зняття з реєстраційного обліку відповідачі відмовляються, а тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом і просить суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 та надати дозвіл на їх зняття з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Калин В.Ю. позов підтримав, посилаючись на наведені у заяві обставини, просив суд задоволити вимоги позивача ОСОБА_5 у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 заперечила проти задоволення позову ОСОБА_5 щодо її довірителів, посилаючись на обставини, викладені у поданому нею письмовому запереченні на позов. Суду пояснила, що відповідачка ОСОБА_2 є донькою позивача, а відповідач ОСОБА_3 зятем. Вони разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані у будинку батька, однак там не проживають через те, що ОСОБА_5 вигнав їх і не допускає навіть у двір. Він викинув все їх майно з будинку. На даний час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з неповнолітнім сином тимчасово орендують житло, але зареєструвати місце проживання не можуть. Вони придбали земельну ділянку і розпочали будівництво будинку, але поки що власного житла не мають. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 є необґрунтованими і не підлягають до задоволення.

Представник позивача Калин В.Ю. у судовому засіданні погодився з тим фактом, що позивач мав конфлікт з відповідачами, після чого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з неповнолітньою дитиною змушені були покинути будинок.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. Про причини неявки суд не повідомила.

Представник ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився. Від представника третьої особи Радь О.І. до суду надійшла заява, у якій він просив справу розглядати у його відсутності, копію прийнятого рішення направити на адресу Хустського РВ ГУ ДМС України у Закарпатській області.

В порядку, передбаченому ст. ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати дану справу у відсутності відповідача ОСОБА_6 та представника ГУ ДМС України в Закарпатській області на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача Калин В.Ю. та представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 16.05.2007 року належить на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 Закарпатської області. Також судом встановлено, а учасниками судового засідання стверджено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 являються дітьми позивача, а ОСОБА_3 його зятем.

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов громадян, складеного 25 липня 2014 року депутатом Хустської міської ради Огняник П.В. відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, онук ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідачка ОСОБА_6 та онучка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані у будинку позивача ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 Закарпатської області. Відповідачка ОСОБА_2 разом зі своєю сім'єю не проживає у батьківському будинку з серпня 2012 року, а відповідачка ОСОБА_6 з сім'єю - з травня 2003 року.

Отже, як вбачається з вище наведеного, відповідачі хоч і зареєстровані, але вже тривалий час не живуть у будинку АДРЕСА_1 який належить на праві приватної власності позивачу.

Однак, під час судового розгляду встановлено, що причиною не проживання за місцем реєстрації відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 є перешкоджання цьому з боку позивача ОСОБА_5, який їх вигнав з будинку і не допускає навіть у двір. Дана обставина знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і була визнана представником позивача Калин В.Ю.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до статей 156, 64 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖКУ) до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника будинку, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з власником жилого приміщення у безпосередніх родинних зв'язках (брати, сестри дружини (чоловіка), неповнорідні брати і сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються членами сім'ї позивача ОСОБА_5, зареєстровані у АДРЕСА_3, який належить позивачу, проживали у даному будинку і вели спільне господарство з власником, довели суду поважність причин не користування цим будинком тривалий період, а саме через створення перешкод з боку батька у користуванні житлом, суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути визнані таким, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 м. Хуст Закарпатської області та знятими з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Стосовно вимог позивача у частині визнання ОСОБА_6 такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 та зняття її з реєстраційного обліку за даною адресою, суд, враховуючи відсутність ОСОБА_6, як члена сім'ї позивача за місцем її реєстраційного обліку у АДРЕСА_1 Закарпатської області більше одного року, а саме з травня 2003 року та відсутність поважних причин не користування нею цим житлом, вважає, що вони є підставними та обґрунтованими і підлягають до задоволення.

З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідачки ОСОБА_6 на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, 319, 321, 391, 405 ЦК України, 64, 156 ЖК Української РСР, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1

Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою АДРЕСА_1

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5, витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Довжанин М. М.

З оригіналом вірно.

Суддя Хустського

районного суду Довжанин М. М.