Справа № 515/644/15-ц
Провадження № 2/515/921/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Чебан А.П.

при секретарі Білик М.М.

за участю сторін:

позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Гайдаржи І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району, Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2015 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Татарбунари, Одеської області помер ОСОБА_4 у віці 60 років, з яким позивачка проживала однією сім'єю понад 17 років. Померлий за життя не вчиняв заповіт на ім'я позивачки, інших спадкоємців у ОСОБА_4 немає.

Після його смерті залишилась земельна ділянка площею 2,65 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 16 березня 2006 року Татарбунарською районною державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_4.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено з причин ненадання нею доказів сумісного проживання зі спадкодавцем понад 5 років та відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Позивачка подала до періодичного видання газети «Татарбунарський вісник» об'яву про втрату Державного акту на право приватної на землю.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 березня 2015 року було встановлено факт сумісного проживання позивачки з ОСОБА_4 однією сім'єю протягом 16 років та визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом.

Таким чином, з метою захисту своїх майнових прав, позивачка вимушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку.

Представник позивачки, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.18).

Представник Дмитрівської сільської ради до суду не з'явився, направив до суду заяву, в якій просить слухати справу за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.21).

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Татарбунари Одеської області, про що складено відповідний актовий запис за №329 (а.с.6).

Згідно довідки за №8, виданої виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради від 14.01.2015, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований та проживав 3 11.05.1998 по день смерті в АДРЕСА_1 (а.с.7).

З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 (а.с.9), виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області, видно, що ОСОБА_4 значиться власником земельної ділянки, площею 2,65 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району, Одеської області.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 26 березня 2015 року (а.с.10) встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Дмитрівка, Татарбунарського району, Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, разом із спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім'єю з 11.05.1998 та до часу відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_2, що складає 16 років. А також, визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом.

Про втрату Державного акту на землю серії НОМЕР_2 від 16.03.2006 року, виданого на ім'я ОСОБА_4 була опублікована об'ява в газеті "Татарбунарський вісник" (а.с.12).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №40443087 від 20.05.2015 (а.с.26), інформація щодо спадкодавця ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, у Спадковому реєстрі відсутня.

Як вбачається з копії пенсійного посвідчення №115238, виданого 21 серпня 1997 року (а.с.8), гр. ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року, який набрав чинності 1 листопада 2011 року, із змінами, внесеними згідно із Законом від №192-VIIІ від 12.02.2015, від сплати судового збору звільняються:

9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що померлий ОСОБА_4 на день смерті, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_2 року, мав право на земельну ділянку площею 2,65 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради. Позивачка являється спадкоємицею четвертої черги вищевказаної земельної ділянки за законом і вчасно подала заяву про прийняття спадщини нотаріусу, оригінал Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 16.03.2006, виданий на ім'я спадкодавця, було втрачено, а на померлого дублікат Державного акту не видається, а тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на вищевказану земельну ділянку.

Керуючись ст.ст.58,59,60,208,209,213,215 ЦПК України, ст.ст.328, 1216, 1217,1264,1269 ЦК України, п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району, Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,65 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району, Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_4 16 березня 2006 року, що залишилась після смерті останнього.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів с дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чебан