Провадження № 2/127/1158/15
02 квітня 2015 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іщук Т. П.,
при секретарі Коваленко Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про виселення,-
Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Вінницької міської ради, про виселення з предмета іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_1
Представник позивача за довіреністю Тимчик Б.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1, у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Представник третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки рішення суду буде суперечити інтересам дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради - Манзюк Н.В. у судове засідання не з'явилася, однак до суду було подано заяву про розгляд справи у відсутність, у якій просила прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та заперечувала проти виселення дитини.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно положень ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Заборгованість за кредитним договором на час розгляду справи судом не погашена та складає 2 509 657,71 грн., що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 16.03.2015 року № 2261208.
За адресою предмета іпотеки: АДРЕСА_2, проживають та зареєстровані відповідачі: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в інтересах якого діє ОСОБА_1 як законний представник (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 15.05.2002 року), що підтверджується довідкою УДМС України у Вінницькій області від 03.12.2014 року та довідкою МКП «ЖЕК № 15» від 29.01.2015 року № 170/10 (а.с.34, 83).
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей; виселення проводиться у порядку, встановленому законом; після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги; якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Згідно ст. 109 ЖК УРСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення; звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.
У п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати наступне; згідно з ч. 4 ст. 9, ст.109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом; при цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.
Аналогічна правова позиція міститься і в Аналізі Верховного Суду України судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна.
При цьому, як вбачається з Аналізу Верховного Суду України судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців із переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку».
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Іпотекодержатель ПАТ КБ «Приватбанк» набув правових підстав для реалізації свого права на виселення відповідачів з житлового приміщення - предмета іпотеки, а тому позов підлягає задоволенню.
При цьому, відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1, були зареєстровані у житлі, що є предметом іпотеки, лише 09.10.2014 року, тобто вже після укладення Договору іпотеки квартири від 12.08.2007 року та ухвалення вищевказаного судового рішення, без згоди та повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» як Іпотекодержателя, що суперечить умовам п. 18.12 Договору іпотеки квартири від 12.08.2007 року. Отже, на момент укладення Договору іпотеки квартири від 12.08.2007 року малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не мала права власності на предмет іпотеки чи права користування предметом іпотеки, а тому права дитини не порушуються. Щодо посилання представника третьої особи на положення Закону України «Про охорону дитинства», то суд звертає увагу, що правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані саме положеннями ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК УРСР, а не положеннями Закону України «Про охорону дитинства».
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 243,60 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись на підставі ст. 109 ЖК УРСР, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири 34, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 243,60 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: