Справа №2-1255
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.

при секретарі: Козаку О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб без самостійних вимог Тарасовецької сільської ради Новоселицького району, інспекції державного архітектурно-будівельного контрою в Чернівецькій області про визнання права власності на будівельні матеріали,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, яке розташоване по вул. Леніна, №250 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області, посилаючись на те, що нею разом із відповідачем ОСОБА_2 під час спільного подружнього життя на виділеній сільською радою землі було самовільно побудовано житловий будинок та господарські будівлі, право власності на які відповідач оформити в даний час відмовляється. До початку розгляду справі по суті позивачка змінила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на 2/3 частин будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва зазначеного нерухомого майна.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, та пояснила, що нею під час спільного подружнього життя із ОСОБА_2 за період часу з 1997 по 2002 роки було побудовано житловий будинок літ.Б, сараї літ.Г, Е, гараж літ.Ж без відповідних дозволів та проектів. Оскільки під час будівництва нею було використано особисті кошти від продажу квартири в м.Львів та кошти зароблені за 3 роки в Італії, її батько надав всі лісоматеріали на будівництво, то її частка в спільному майні має бути збільшена та становити 2/3 від загальної вартості матеріалів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він самостійно побудував зазначені в позові будівлі із будівельних матеріалів зароблених самостійно в республіках Прибалтики, а решта було придбано в Чернівецькій області та привезено на власному вантажному автомобілі. Позивачка жодних коштів від продажу квартири в м.Львів та зароблених в Італії на будівництво не надавала, оскільки будівництво було проведено до 1996 року, а вона переїхала жити в с. Тарасівці лише в 1997 році. Ніяких матеріалів її батько на будівництво не надавав. Будинок в даний час не закінчений. Дійсно на даний час відсутні будь-які дозволи та проект на споруди.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи та не повідомила про причини неявки.

Представник інспекції державно-архітектурного контролю в судове засідання не зявився, однак від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Представник Тарасівської сільської ради Новоселицького району подав суду заяву про розгляд справи без участі її представника.

Суд вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що в домогосподарстві по вул. Леніна, №250 в с.Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області, яке належало покійному ОСОБА_4, відповідно до рішення Тарасовецької сільської ради без номера 29.12.2000 року було виділено ОСОБА_2 0,15 Га землі для будівництва житлового будинку згідно поданих заяв. Відповідно до рішення Новоселицького районного суду від 02.062006 року було розрізано шлюб між позивачкою та відповідачем, та встановлено що вони обвінчалися 29.07.1990 року та зареєстрували одруження 06.03.1997 року. Таким чином, суд вважає, що земельна ділянка виділялася сільською радою саме для будівництва будинку для подружжя, а не особисто ОСОБА_2 З пояснень обох сторін було встановлено, що будівництво на вказаній земельній ділянці було проведено без присвоєння окремого погосподарського номера, без дозволу на початок будівництва, без отримання дозволу на початок будівельних робіт та відповідного проекту, а тому воно рахується в силу ст. 376 ЦК України самовільним.

Таким чином, як встановлено відповідно до технічного паспорту сторонами по справі було споруджено житловий будинок літ. Б, сараї літ. Г, Е, гараж літ. Ж. Оскільки як згідно норм Кодексу про шлюб та сімю, так і ст.60 Сімейного Кодексу України все майно набуте подружжям під час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності, позивачкою не було спростовано жодними належними та допустимими доказами, що нею було вкладено в будівництво особисте майно, то відповідно частки сторін в спірному майні є рівними.

Позивачкою вірно обраний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки згідно ч.3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, які були використані в процесі такого будівництва.

На підставі ст.331, 392, 376, 358 Цивільного кодексу України, ст.60 СК України, керуючись ст.ст. 208, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Визнати право власності ОСОБА_1 на одну другу частину будівельних матеріалів, які були використані під час будівництва житлового будинку літ. Б, сараїв літ. Г, Е, гаражу літ. Ж в господарстві по вул. Леніна, №250 в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: