Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Юровська Г.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєва Тетяна Миколаївна, про визнання договору дарування недійсним та повернення сторін у первісний стан,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 27 жовтня 2009 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір дарування домоволодіння по АДРЕСА_1 ( далі - договір дарування). Відповідно до умов договіру дарування ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла у дар домоволодіння по АДРЕСА_1

ОСОБА_2 зазначала, що з моменту укладення договору дарування відносини з ОСОБА_6 значно погіршились, що стало підставою для звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просила суд визнати недійсним договір дарування домоволодіння по АДРЕСА_1, укладеного 27 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з підстав передбачених ст. 229 ЦК України, застосувати наслідки визнання недійсності правочину.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 717 ЦК України, з урахуванням роз'яснень п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач не довела укладення оспорюваного договору дарування під впливом помилки. Крім того, в оскаржуваних рішеннях звернуто увагу на те, що при нотаріальному посвідченні договору дарування позивачем надано нотаріусу витяг з реєстру власників нерухомого майна, який був отриманний з метою укладення саме договору дарування.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєва Тетяна Миколаївна, про визнання договору дарування недійсним та повернення сторін в первісний стан, за касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В. Юровська