АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/223/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Тептюк Є. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2014 року у справі за позовом Прокуратури Черкаського району до ОСОБА_6, Черкаська РДА, Реєстраційна служба Черкаського РУЮ, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсним свідоцтва на право власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а :

Прокурор Черкаського району звернувся до суду з позовами, об'єднаними ухвалами суду від 29 вересня 2014 року та 24 жовтня 2014 року в одне провадження, в яких просив визнати незаконним та скасувати розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації № 61 від 14 березня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі у власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0644 га, ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,0644 га, ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,0644 га, ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,0644 га, що розташовані в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту.

Визнати недійсними: свідоцтво серії САК № 928159 від 18 березня 2014 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0644 га, видане ОСОБА_6; свідоцтво серії САК № 928863 від 11 квітня 2014 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0644 га, видане ОСОБА_8; свідоцтво серії САК № 928166 від 19 березня 2014 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0644 га, видане ОСОБА_7; свідоцтво серії САК № 928158 від 18 березня 2014 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0644 га, видане ОСОБА_9

Зобов'язати реєстраційну службу Черкаського РУЮ Черкаської області скасувати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0644 га, за ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,0644 га, за ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,0644 га, за ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 0,0644 га, що розташовані в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту.

06 листопада 2014 року прокурор подав заяву про зменшення позовних вимог в частині зобов'язання реєстраційної служби скасувати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за відповідачами та просив викласти відповідні позовні вимоги у наступному вигляді: скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ від 18 березня 2014 року № 11688830 «Про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на земельну ділянку загальною площею 0,0644 га, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту, за кадастровим номером :01:001:0559», скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ від 11 квітня 2014 року № 12365006 «Про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,0644 га, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту за кадастровим номером :01:001:0557»; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ від 19 березня 2014 року №11740916 «Про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,0644 га, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту за кадастровим номером :01:001:0556», скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ від 18 березня 2014 року № 11688690 «Про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 0,0644 га, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту за кадастровим номером :01.001:0561».

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2014 позовні вимоги задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм цивільно-процесуального законодавства, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора Черкаського району у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій, вказуючи на неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального права, просить рішення місцевого суду в частині скасування розпорядження першого заступника голови Черкаської районної адміністрації від 14 березня 2014 року № 61 в частині передачі у власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,0644 га, скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ від 19 березня 2014 року № 11740916 «Про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,0644 га, розташовану в адмінмежах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту за кадастровим номером :01:001:0556» скасувати, яким в цій частині в позові відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що прибережні захисні смуги встановлюються в силу самих положень закону і процедури відведення не вимагають, в зв'язку з чим земельні ділянки були незаконно віднесені до земель рекреаційного призначення та передані у приватну власність громадянам.

Крім того, місцевим судом вказано на порушення порядку затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки без отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації та порушення порядку погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду з центральним органом виконавчої влади.

Також районний суд зазначив, що проект відведення земельних ділянок не містить переліку обмежень у використанні земельних ділянок, що свідчить про його невідповідність ст. 50 ЗУ «Про землеустрій».

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про законність та обгрунтованість позовних вимог прокурора через наявність грубих та істотних порушень вимог закону при винесенні Черкаською РДА оспорюваного розпорядження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, розпорядженням першого заступника голови Черкаської РДА від 10 липня 2013 року № 193 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва, які розташовані в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради за межами населеного пункту.

Згідно розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації від 02 грудня 2013 року № 346 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки загальною площею 0,64443 га. Вказаним розпорядженням для даної земельної ділянки визначено вид угідь -піски.

В подальшому, розпорядженням першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 14 квітня 2014 року № 61 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 0,6443 га в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області та безоплатно передано у власність земельні ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва 10 громадянам, в тому числі і ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_6, які в подальшому зареєстрували своє право власності на спірні земельні ділянки.

Вищевказаним розпорядженням спірні земельні ділянки віднесено до земель рекреаційного призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків визначених цим Кодексом ( п. «д» ч. 4 ст. 84 ЗК України).

Згідно зі статтями 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі рекреаційного призначення і землі водного фонду. Віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до статті 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною, тощо.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що спірні земельні ділянки площею 0,6443 га знаходяться в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області.

З інформації, наданої ДП «Черкаський інститут землеустрою» в довідці № 824 від 09 липня 2014 року (а.с. 27 т.1), вбачається що вказані земельні ділянки знаходяться в межах 100-метрової прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища.

Відповідно до вимог ст. 60 ЗК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин), вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

Згідно зі ст.ст. 88, 90 Водного кодексу України (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин), з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ на інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Відповідно до статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води для великих річок, водосховищ на них та озер шириною 100 метрів.

Судом першої інстанції вірно вказано, що при наданні земельних ділянок навколо зазначених та інших водних об'єктів, мали врахуватися положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, а у разі відсутності землевпорядної документації (документації з землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів мало бути досягнуто шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року N 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них» з урахуванням конкретної ситуації.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене імперативними нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року (справа № 6-175цс14), постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року (справа № 6-171цс14), постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2014 року (справа № 3-41гс14), які відповідно до ст. 3677 ЦПК України обов'язкові для всіх судів України.

Таким чином, оскільки для індивідуального дачного будівництва громадянам відводяться земельні ділянки рекреаційного призначення, а з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, для яких встановлено більш суровий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони, суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що надання ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 розпорядженням першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 14 квітня 2014 року № 61 у власність земельних ділянок для ведення індивідуального дачного будівництва за рахунок земельної ділянки, що відноситься до 100 метрової прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища не відповідає вимогам чинного законодавства.

Водночас, згідно п. 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі матеріалів інвентаризації земель, проведеної за рішенням: у межах населених пунктів - сільських, селищних, міських рад, за їх межами - районних державних адміністрацій. Матеріали інвентаризації земель у такому разі підлягають погодженню в порядку погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджуються органами, які прийняли рішення про проведення інвентаризації. Проте, вказаної процедури дотримано не було (в матеріалах технічної документації відсутні всі необхідні погодження), а відтак неможливим є і віднесення спірної земельної ділянки до виду угідь «піски».

Як вбачається з матеріалів справи та відповідної технічної документації, землі які входять до прибережних захисних смуг є землями водного фонду, а тому зміна їх цільового призначення та передача у власність громадянам не допускається, зазначена правова позиція також міститься в ухвалі Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6- 16цс14.

Таким чином затвердження проекту та передача земельної ділянки у власність громадянам порушує вимоги земельного та водного законодавства в частині перебування таких земель у приватній власності та їх забудови, що є однією з самостійних підстав для визнання незаконним та скасування відповідного рішення.

Посилання апелянта ОСОБА_7 на недопустимість як доказу довідки Черкаського інституту землеустрою № 824 від 09 липня 2014 року, зокрема як на додаток до неї графічного відображення розташування земельних ділянок, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про землеустрій» видами робіт із землеустрою є обстежувальні, вишукувальні, топографо-геодезичні, картографічні, проектні та проектно-вишукувальні роботи, що виконуються з метою складання документації із землеустрою.

Документацією із землеустрою є затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів.

Зі змісту довідки вбачається, що спеціалістами ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» було проведено винесення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та встановлено на місцевості 81, 00 відмітку поверхні рівня Кременчуцького водосховища, яка має відношення до 100-метрової прибережної захисної смуги.

Згідно з пунктом 1.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18 травня 2010 № 376 виконавцем робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі є юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником.

Відповідно до п.2.3, 2.5 Інструкції комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою виконуються, а результати цих робіт оформлюються відповідно до Законів України "Про землеустрій", "Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність", Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09.04.98 N 56, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.06.98 за N 393/2833 (із змінами).

Зі змісту ст. 25 ЗУ «Про землеустрій» вбачається, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є одним із видів документації із землеустрою.

Таким чином, графічний матеріал у формі графічного відображення, виконаного в процесі проведення картографічних робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі є складовою технічної документації із землеустрою та належним та допустимим доказом щодо розташування спірних земельних ділянок у межах 100-метрової прибережної захисної смуги Крименчуцького водосховища.

Крім того, районним судом вірно вказано на порушення Черкаською РДА імперативної норми, що передбачена положеннями ч. 2 ст. 186-1 ЗК України стосовно відсутності висновку погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА, що є структурним підрозділом районної державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури.

До того ж, зібраними у справі доказами підтверджується і порушення Черкаською РДА ч.1 ст. 186-1 ЗК України, оскільки проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок що розташовані в межах прибережної захисної смуги не було погоджено структурним підрозділом Черкаської ОДА у сфері охорони навколишнього природного середовища, зокрема відсутній висновок Департаменту екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що обов'язкова державна експертиза проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок, обов'язок подання якого для надання висновку експертизи передбачений ч. 6 ст. 186-1, проведена не була.

Так, районний суд, враховуючи незаконне віднесення спірних земельних ділянок до категорії земель рекреаціного призначення, також обгрунтовано вказав на незаконність затвердження проекту щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких встановлено як землі рекреаційного призначення, до отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації, оскільки ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» визначено, що обов'язковій державній експертизі підлягають, зокрема, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду, оздоровчого та рекреаційного призначення.

В той же час, перевіряючи доводи апелянта ОСОБА_6 в частині наявності у технічній документації переліку обмежень у використанні земельних ділянок, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ст. 50 ЗУ «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок одночасно з іншими складовими повинен містити перелік обмежень у використанні земельних ділянок.

Як вбачається зі змісту технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, площею 0,6443 га в адмінмежах Червонослобідської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області, відведення земельної ділянки проводиться із певними умовами, що включає використання земельної ділянки за цільовим призначенням, заборону будь-яких будівельних робіт без одержання дозволу державного архітектурно-будівельного контролю на початок будівництва, дотримання вимог природоохоронного та земельного законодавства та своєчасну сплату земельного податку, що є не чим іншим як обмеженнями щодо використання земельної ділянки.

Вказані обставини свідчать про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, зокрема в частині відсутності у проекті відведення обмежень щодо використання земельної ділянки, проте вказані порушення не є підставою для скасування рішення районного суду по суті, оскільки таке порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :