Справа № 342/839/15-ц
Провадження № 2/342/521/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Торговицької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась в суд з позовом до Торговицької сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що її брат ОСОБА_2, який проживав в АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. До складу спадщини входить житловий будинок по АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про право приватної власності одна половина згаданого будинку належала ОСОБА_2, а інша належала їх матері ОСОБА_3. Остання померла ІНФОРМАЦІЯ_6 р. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Як спадкоємець, ОСОБА_2 після смерті матері прийняв спадщину та набув права власності на весь житловий будинок по АДРЕСА_1. Однак, право власності не оформив належним чином. Спадкоємців першої черги за законом ОСОБА_2 не мав, а позивачка є його спадкоємцем другої черги за законом. Після смерті ОСОБА_2 позивачка звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак оформити прийняття спадщини не може через відсутність належних правовстановлюючих документів на будинок, тому звернулась в суд з даним позовом.

В судове засідання позивачка та її представник не з'явились. До суду представник подав заяву про розгляд справи у відсутності його та позивачки, в заяві зазначив, що позов підтримують. Торговицька сільська рада подала до суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 і просить справу розглядати у відсутності представника сільської ради.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

За свідоцтвом про народження (запис поновлено повторно) серії НОМЕР_1, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 24.06.2015 р., батьками ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 17).

Про те, що батьками ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 р., були ОСОБА_4 та ОСОБА_5, свідчить Витяг № 3 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України (а.с. 18).

Свідоцтвами на право особистої власності на жилий будинок від 21 липня 1987 р., виданим Виконавчим комітетом Городенківської районної ради, стверджено, що в половині жилий будинок з принадлежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, дійсно належить на праві особистої власності за колгоспними дворами, головами яких є ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Свідоцтва видані на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 142 від 10 липня 1987р., в реєстровій книзі реєстровий № НОМЕР_2 від 21 липня 1987 р. (а.с. 10, 11). Довідка № 757 від 24.06.2015 р., видана виконавчим комітетом Торговицької сільської ради, свідчить про те, що згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок № НОМЕР_2 від 21.07.1987 р. власниками житлового будинку в половині є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 16).

Довідкою № 755 від 24.06.2015 р. Торговицької сільської ради, виданою згідно погосподарської книги сільської ради № 6 за 1991-1995 р., що є особливою формою статистичного обліку і ведеться відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затв. Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 р. № 5-24-26, стверджено, що по АДРЕСА_1, були зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, голова двору, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 дружина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, мати (а.с. 14).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 р., про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3, видане 22.09.1992 р. Торговицькою сільською радою (а.с. 9).

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час смерті спадкодавця ОСОБА_3 був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 р., актовий запис № 29 від 17.02.2007р., про що свідчить довідка № 1078а від 26.08.2015 р. Торговицької сільської ради (а.с. 37). З наведеного слідує, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після їх смерті.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що стверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим виконавчим комітетом Торговицької сільської ради 13.09.2013 р. (а.с. 8). Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. На час смерті ОСОБА_2 діяв Цивільний кодекс України (2004 р.). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

Судом встановлено, що у спадкодавця ОСОБА_2 відсутні спадкоємці першої черги. Спадкоємцем другої черги за законом спадкодавця ОСОБА_2 є його сестра ОСОБА_1, позивачка по справі.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Позивачка у визначений законом строк після смерті ОСОБА_2 подала заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини за законом. Вона, як спадкоємець другої черги за законом, прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Нотаріусом позивачці ОСОБА_2 було відмовлено видати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на цілий житловий будинок по АДРЕСА_1 Городенківського району, який належав ОСОБА_2, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.07.2015 р. (а.с. 19).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Із характеристики будинку, господарських будівель і споруд в технічному паспорті на садибний житловий будинок АДРЕСА_1, що виготовлений 21.07.2015 р., встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі збудовані в 1982 р. (а.с. 20-23).

Довідкою № 754, виданою Торговицькою сільською радою 24.06.2015 р. жительці с. Торговиця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, стверджено, що згідно погосподарської книги сільської ради № 4 на 2011-2015 р. за номером об'єкта погосподарського обліку 0362-5 числиться земельна ділянка 1,8368 га, в т.ч. 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель (а.с. 13).

Згідно звіту про оцінку майна № SY150723-004 від 23.07.2015 р. ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою с. Торговиця по АДРЕСА_1, становить 99444,98 грн. (а.с. 24-29).

Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом спадкодавця ОСОБА_2, права власності на будинковолодіння судом не встановлено, відповідач - орган місцевого самоврядування - Торговицька сільська рада, на території якої знаходиться будинковолодіння, не заперечує відносно задоволення даного позову, а отримати свідоцтво про право на спадщину на це майно позивачка не може, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 в с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 86, 120,123,524, 529, 548,549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 1216, 1222,1223, 1258, 1262,1268-1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ничик Г.І.