Ухвала

іменем україни

1 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Коротуна В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Декоративні культури» Полтавської міської ради, Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна дільниця №2» Полтавської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за касаційною скаргою Полтавської міської ради на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 4 листопада 2014 року,

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з комунального підприємства «Декоративні культури» (далі - КП «Декоративні культури») на його користь 17 020,03 грн, із яких: 8 020,03 грн вартість відновлення автомобіля, 5 000 грн компенсація моральної шкоди та 4 000 грн судові витрати.

Позов мотивував тим, що 1 листопада 2013 року в районі будинку №1 по вулиці Балакіна в м. Полтава мало місце падіння гілки з дерева, що призвело до пошкодження належного йому автомобіля марки «VOLKSWAGEN POLO», державний номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 4 листопада 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Полтавської міської ради на користь ОСОБА_3

8 020,03 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1 000 грн моральної шкоди, 229,40 грн судового збору, а всього 9 249,43 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Полтавська міська рада просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про покладення відповідальності за завдану ОСОБА_3 шкоду на Полтавську міську раду, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що остання не визначила балансоутримувача зелених насаджень по вул. Балакіна, 1 у м. Полтаві, що призвело до пошкодження належного позивачу автомобіля

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля марки «VOLKSWAGEN POLO», державний номерний знак НОМЕР_1.

1 листопада 2013 року внаслідок падіння гілки з дерева по вулиці Балакіна в місті Полтава в сторону вулиці Жовтневої м. Полтави, в районі будинку № 1 по вулиці Балакіна м. Полтави, був пошкоджений належний позивачу автомобіль .

Згідно рахунку від 1 листопада 2013 року, вартість ремонтних робіт автомобіля складає 8 020,03 грн.

Вирішуючи спір, суд посилався на те, що комунальне підприємство

«Житлово-експлуатаційна дільниця №2», Управління житлово-комунального господарства Полтавської міської ради не є балансоутримувачем чи власником зелених насаджень в районі будинку №1 по вулиці Балакіна у м. Полтаві та установою, яка відповідає за їх збереження. Розташовані по вулиці Балакіна, 1, у м. Полтаві зелені насадження також не передавалися Полтавською міською радою на баланс КП «Декоративні культури», а тому не можуть нести відповідальність за завдану позивачу шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З аналізу наведеного вбачається, що при вирішенні спору згідно

ст. ст. 1166, 1167 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: 1) шкоду, 2) протиправне діяння особи, котра її завдала, 3) причинний зв'язок між ними, 4) вину заподіювача шкоди.

Однак у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України, суд на вказане уваги не звернув, стягнув завдану шкоду з міської ради лише з тих підстав, що зелені насадження на прилеглій до житлового будинку по вулиці Балакіна, 1, у м. Полтаві території не передані на баланс комунального підприємства чи іншого господарства, не врахував, що шкода, завдана майну позивача та бездіяльність міської ради не знаходиться у безпосередньому причинному зв'язку.

Крім того, на виконання приписів ст. 1166 ЦК України, суд не з'ясував наявні умови настання відповідальності у інших відповідачів за відшкодування заподіяної шкоди, а саме не встановив наявність вини за завдану шкоду.

Заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо невиконання судом норм ст. 33 ЦПК України.

Так, згідно журналу судового засідання від 5 травня 2014 року представником позивача заявлено клопотання про залучення до участі у розгляді справи Управління земельних ресурсів (а.с. 42).

Проте з ухвали суду про задоволення клопотання вбачається, що Полтавське міське управління земельних ресурсів до участі у розгляді справи залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги, а не в якості співвідповідача, як на цьому наполягав позивач (а.с. 43).

За викладених обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть залишатися в силі, оскільки ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенні норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому згідно ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Полтавської міської ради задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 4 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук В.М. Коротун

О.В. Умнова