У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Харківська міська рада, про виділ частки, поділ домоволодіння, встановлення порядку користування земельною ділянкою, перерозподіл ідеальних часток,

в с т а н о в и в :

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору дарування, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою від 16 липня 1981 року, кадастровий номер НОМЕР_3, їй належить Ѕ частина жилого будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1. Інша Ѕ частина домоволодіння належала батькові відповідача ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною Харківською нотаріальною конторою від 17 вересня 1980 року, реєстровий номер НОМЕР_1. Земельна ділянка за зазначеною адресою розміром 895 кв. м була надана ОСОБА_5 на підставі договору про забудову, посвідченого Першою Харківською державною нотаріальною конторою 20 грудня 1928 року, реєстровий номер НОМЕР_2. Після смерті ОСОБА_5 спадщину по Ѕ частині оформили її мати, ОСОБА_6 та її брат. Згодом свою частку спірного домоволодіння її мати подарувала їй. ОСОБА_4 помер у ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем за законом після його смерті за законом є відповідач ОСОБА_7, який на момент смерті проживав разом зі спадкодавцем, однак, свої права на спадкове майно у встановленому порядку досі не оформив. Родина відповідача проживала з батьками та займала приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 та 1-7, її сім'я у 1981 році переїхала до спірного домоволодіння, проживала окремо та займала жилі кімнати 1-5 та 1-6. Оскільки будинок мав один вхід та кухню, з дозволу відповідача у 1982 році ними були прибудовані кухня 2-1, коридор 2-4, жилу кімнату 2-5 та санітарний вузол 2-6, які на сьогоднішній день відповідно технічного паспорта є самочинним будівництвом. З їх дозволу відповідачем були самочинно побудовані сіни III, кухня 1-6 та житлова кімната 1-7. Будинок фактично має дві квартири, у технічному паспорті була змінена нумерація приміщень, якими вони користуються. Так, в її користуванні фактично знаходяться житлові кімнати 2-2, 2-3 (які раніше нумерувалися як 1-6 та 1-5), 2-5, кухня 2-1, коридор 2-4, санітарний вузол 2-6. З 1981 року по сьогоднішній момент вона проживає у зазначеному домоволодіння та користується ним, підтримує його у належному стані, сплачує комунальні платежі. Крім того, ними побудованим гараж з вбудованим льохом літ. «К» та сарай літ. «Ж». Враховуючи складні відносини, що існують між нею та відповідачем, виникла необхідність виділу належної частини будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

З урахуванням уточнень просила провести розподіл будинку та надвірних будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та встановити порядок користування земельною ділянкою за другим варіантом судово-технічної експертизи № 16/09/03 від 03 грудня 2012 року, а саме: виділити їй в будинку літ. «А-1» наступні приміщення: житлову кімнату 2-2 площею 9,9 кв. м, житлову кімнату 2-5 площею 12,4 кв. м, житлову кімнату 1-4 площею 11,6 кв. м, всього 33,9 кв. м; службові будівлі: 1/2 частину вбиральні літ. «И», а всього з урахуванням побудований нею особисто: ганок літ. «а5», горожу № 3, 5, 6, зливну яму № 7, а всього по домоволодінню виділити їй майна на суму 36 090,50 грн, що в ідеальній частці складає 44/100 частин домоволодіння, встановити порядок користування земельною ділянкою, виділивши їй в користування земельну ділянку НОМЕР_4 з боку домоволодіння НОМЕР_5 з окремим в'їздом на АДРЕСА_1, площею 466 кв. м, що відповідає її первісній частці та перерозподілити ідеальні частки та вважати, що з реальним виділом її частка буде складати 44/100 замість раніше належної 1/2 частки зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 5 090,00 грн.

Крім того, 17 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що він є власником Ѕ частини зазначеного вище домоволодіння. Власником іншої частини домоволодіння на підставі договору дарування від 16 липня 1981 року є ОСОБА_3 Протягом тривалого часу користування зазначеним домоволодінням між ними визначився фактичний порядок користування. Так, відповідно до листа Харківського міського бюро технічної інвентаризації № 3783 від 25 травня 1987 року у користуванні його батька ОСОБА_4 перебувають приміщення у житловому будинку II, 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, ганок літ «а2» та надвірні будівлі льох літ. «Д», 1/2 частини вбиральні «И» та Ѕ частина огорожі НОМЕР_4-3; у користуванні позивача ОСОБА_3 знаходяться приміщення у жилому будинку № 2-2, 2-3, ганок «а4» та надвірні будівлі - сарай літ «Ж», Ѕ частини вбиральні «И» та Ѕ частина огорожі НОМЕР_4-3 (дані без врахування самовільних будівель - сіней літ. «а1», сараю літ. «Ж» та навісу літ «З». За життя його батьком приміщення літ «а1» було фактично наново перебудоване в кухню, тобто є новозбудованим і не підлягає розподілу. ОСОБА_2 зазначав, що він має право на збільшення своєї частки за рахунок поліпшення спільного майна. Оскільки, починаючи з 1981 року ОСОБА_3 жодного разу не вказувала свого невдоволення стосовно фактично встановленого між ними порядку користування спірним будинком, він просить задовольнити його позов та залишити користування будинком у порядку, який склався протягом багатьох років, а саме: йому у власність виділити частину будинку, яка складається з коридору 1-1, площею 10,1 кв. м, коридору 1-2 площею 5,4 кв. м житлової кімнати площею 15,4 кв. м, житлової кімнати 1-4 площею 11,6 кв. м, кухні 1-5 площею 8,1 кв. м та надвірних будівель: 1/2 частини вбиральні «И» та льох «Д»; ОСОБА_3 у власність передати частину будинку, яка складається з кімнати 1-6, житлової кімнати 2-2 площею 9,9 кв. м, житлової кімнати 2-3 площею 1,4 кв. м та надвірних будівель: Ѕ частини вбиральні «И» та огорожі «З».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2015 року позови ОСОБА_3 та ОСОБА_2 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Виділено в натурі ОСОБА_3 у власність з домоволодіння АДРЕСА_1 44/100 ідеальних частин, які складаються з жилої кімнати 2-2 площею 9,9 кв. м, жилої кімнати 2-3 площею 12,4 кв. м, жилої кімнати 1-4 площею 11,6 кв. м, а всього - 33,9 кв. м у будинку літ. «А-1» та службових будівель: Ѕ частину вбиральні літ. «И», а також особисто збудовані нею ганок літ. «а5», хвіртку № 6, огорожу № 3, частину огорожі № 5 , зливну яму № 7 на загальну суму 36 090,50 грн.

Виділено в натурі ОСОБА_2 у власність з домоволодіння АДРЕСА_1 56/100 ідеальних частин, які складаються з коридору 1-1 площею 10,1 кв. м, коридору 1-2 площею 5,4 кв. м, житлової кімнати 1-3 площею 15,6 кв. м кухні 1-5 (прибудові літ «а») площею 8,1 кв. м, а всього - 39,2 кв. м в будинку літ. «А-1» та службових будівель: льох літ. «Д», Ѕ частину вбиральні літ. «И», а також особисто збудовані будівлі ганок літ. «а7», ворота з хвірткою № 4 та частину огорожі № 5 на загальну суму 45 576,50 грн.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою.

Виділено у користування ОСОБА_3, земельну ділянку НОМЕР_4 з боку домоволодіння НОМЕР_5, з окремим виїздом на АДРЕСА_1 у м. Харкові, площею 466 кв. м, що відповідає її первісній ідеальній долі.

Виділено у користування ОСОБА_2 земельну ділянку НОМЕР_6, з окремим виїздом на АДРЕСА_2, площею 466 кв. м, що відповідає його первісній ідеальній долі.

Визначено ідеальну частку у спірному будинковолодінні ОСОБА_3 у розмірі 44/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями замість належних їй 1/2 частини.

Визначено ідеальну частку у спірному будинковолодінні ОСОБА_2 у розмірі 56/100 частин житлового будинку замість належної йому 1/2 частини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 15 090,00 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суди попередніх інстанцій прийняли за основу поділу будинку варіант ІІ, запропонований у висновку судово-технічної експертизи № 16/09/03 від 03 грудня 2012 року. При цьому суди врахували, що у спірному житловому будинку наявна технічна можливість без збитку для будинку та споруд провести його поділ, оскільки кожному із співвласників можливо виділити окрему частину будинку із самостійним виходом, а також визначити порядок користування земельною ділянкою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо поділу домоволодіння відповідно до порядку фактичного користування будинком, що склався протягом тривалого часу.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Харківська міська рада, про виділ частки, поділ домоволодіння, встановлення порядку користування земельною ділянкою, перерозподіл ідеальних часток.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова