Провадження №2/554/3890/2015
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

24 грудня 2015 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі :

головуючої судді Блажко І.О.

при секретарі Гребенюк С.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №8 філії «Полтавське регіональне управління», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору уповноважена особа Фонду гарантування вкладів акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення депозиту та відсотків) ,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувсядо суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №8 філії «ПРУ» про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення депозиту та відсотків). В якому прохав: стягнути з відповідача : суму внеску - 195 655 грн. 61 коп.; відсотки за червень, липень, серпень 2015 року 8 712 грн. 52 коп.; відсотки по депозиту до дня фактичного повернення вкладу із розрахунку 195655,61:100х20,5:365 =109,88 грн. з урахуванням 20% под. нал.; 1,5% налог на армію 86,25 грн. за кожен день прострочки платежу до дня фактичного повернення коштів станом на 17 вересня 2015 року 37 днів х86,25 грн.=3191,25 грн.; суму втрат від знецінення фінансів (передбачених положеннями ст. 625 ЦК України) в сумі 3% річних: 195655,61:100х3=16,08 грн. за кожен день прострочення платежу починаючи з 10 серпня 2015 року. Станом на 17 вересня 2015 року 37 днівх16,08 грн. =595 грн.; моральну шкоду у сумі 5000 грн.; всього (:195655,61+8712,52+3191,25+595+5000) 213 154 грн. 39 коп. станом на 17 вересня 2015 року. В обґрунтування позову зазначив, що 10 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Фінанси та кредит» в особі відділення №8 Філії «ПРУ» був укладений договір №331832/317895/6-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 6 місяців в національній валюті, згідно якого він вніс грошові кошти у розмірі 195 655 грн.61 коп. під 20,5% річних строком до 10 серпня 2015 року. Після спливу строку договору позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути суму внеску та нараховані за користування ним проценти, але йому було відмовлено у поверненні суми внеску та процентів, тому він і звертається до суду з даним позовом.

24 листопада 2015 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору уповноважену особу Фонду гарантування вкладів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_4

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Прохав позов задовольнити.

Відповідач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», до суду свого представника не направили, надіславши суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, зазначивши, що прохають у задоволенні позову відмовити.

Третя особа уповноважена особа Фонду гарантування вкладів АТ «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, надіславши суду заперечення. В яких зазначили, що прохають розглянути справу без участі представника третьої особи та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Судом встановлено, що 10 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення №8 філії «ПРУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено договір-заява про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 6 місяців в національній валюті № 331832/317895/6-15 (а.с.6).

Відповідно до п.1 договору, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок №2630.3.090829.001 у сумі 140 000 гривень на строк з 10 лютого 2015 року по 10 серпня 2015 року у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі-заяві та в основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Пунктом 2 договору передбачено, що за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 20,50% річних. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у банку №2638.1.091829.001.

Згідно п.3 договору, виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, у порядку та умовах, викладених у п.п.4.2, 4.3.1 основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу.

Факт розміщення депозиту ОСОБА_5 в розмірі 140 000 грн. підтверджується копією квитанції №19256109/1223 від 10 лютого 2015 року відділення №8 філії «ПРУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с.7).

Факт розміщення депозиту ОСОБА_5 в розмірі 55 655 грн. 61 коп. підтверджується копією квитанції №19256109/1223 від 11 лютого 2015 року відділення №8 філії «ПРУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с.8).

10 листопада 2015 року ОСОБА_5 була здійснена виплата коштів згідно реєстру №1 від 09 листопада 2015 року (ПАТ «ПУМБ») та виплачено гарантоване відшкодування у розмірі 199 999 грн. 98 коп., що підтверджується випискою АТ «Банк «Фінанси та Кредит» по особовому рахунку за період з 01 серпня 2015 року по 18 грудня 2015 року. (а.с.55).

Таким чином, ОСОБА_5 сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами повернута Фондом 10 листопада 2015 року.

17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову №612 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних». (а.с.26)

17 грудня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

18 грудня 2015 року рішенням виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до ч.5 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Відповідно до ч.5 ст.45 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до ч.2 ст.49 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до ч.6 ст.69 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, оскільки вони суперечать положенням ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є безпідставними, так як сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами вже повернута ОСОБА_2 Фондом, а відшкодування Фондом фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання неплатоспроможним банком зобовязань перед кредиторами чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.5 ППВСУ від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.4 ППВСУ від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди крім інших вимог, передбачених ст.137 ЦПК України, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У відповідності до вимог ст.10 ч.3 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна надати суду докази своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів, які б доводили факт спричинення банком моральної шкоди та не наведено обґрунтовані розрахунки розміру такої шкоди.

Керуючись ст.ст.10, 57, 60, 76, 88, 209, 212-215 ЦПК України , суд ,

В И Р І Ш И В :

У позові представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення №8 філії «Полтавське регіональне управління», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору уповноважена особа Фонду гарантування вкладів акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення депозиту та відсотків) відмовити.

Складання повного тексту рішення відкладено на 5 (п»ять) робочих днів 30 грудня 2015 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 10 днів з дня проголошення, а відсутніми особами з дня отримання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана.

Суддя І.О.Блажко