АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8099/15 Справа № 203/3541/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями, рішеннями і бездіяльністю органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом, який уточнив у липні 2015 року, до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями, рішеннями і бездіяльністю органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду(а.с.1-4, 180-182, т.1).

Позивач зазначав, що 13 березня 2015 року слідчим СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000089 за п.1 ч.1 ст.284 КПК Країни, яке було розпочате 27 листопада 2012 року у зв'язку з набуттям чинності нового КПК України на підставі кримінальної справи №30081207, яка на той час знаходилася в стадії досудового розслідування за постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2012 року про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Кримінальна справа №30081207 була порушена 28 листопада 2008 року стосовно нього колишнім начальником Жовтоводської виправної колонії № 26 ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ст.391 КК України, яка є доказом його кримінального переслідування, застосування до нього незаконних методів впливу, жорстокого і такого, що принижує гідність особи, поводження, про що заявлялось ним ще 26 листопада 2008 року.

Внаслідок порушення вказаної кримінальної справи щодо нього за ст.391 КК України, відносно нього були застосовані незаконні дії:

- адміністрацією Жовтоводської ВК-26 йому незаконно оголошені стягнення, які подалі стали підставою для порушення кримінальної справи за ст.391 КК України, а органи прокуратури до 13 березня 2015 року взагалі не реагували на зазначені порушення його прав;

- майже рік (з 26 листопада 2008 року по 13 листопада 2009 року) він утримувався у одиночній камері. Так, з 26 листопада 2008 року по 04 лютого 2009 року утримувався у вологій і сирій камері, а потім з 04 лютого по 13 листопада 2009 року у режимі одиночної камери на дільниці посиленого контролю ЖВК-26;

- у зв'язку з порушенням кримінальної справи був обмежений у побаченнях зі своїми дітьми, яких фактично не бачив з 25 жовтня 2008 року по 19 червня 2010 року;

- на протязі тривалого часу знаходився у стресовому стані, всупереч вимогам ст.62 Конституції України був змушений доводити свою невинуватість, оскільки докази його вини ніхто не шукав;

- змушений був терпіти додаткові обмеження щодо спілкування і режиму відбування покарання прогулянка не більше години на добу в обмежений час, повна відсутність будь-яких засобів для відпочинку;

- внаслідок тривалих судових розглядів був додатково, в порівняні з іншими засудженими, етапованим до СІЗО-3 м.Дніпропетровська(13 листопада, 04 грудня 2009 року, 04 травня 2010 року), до СІЗО-4 м.Кривий Ріг(23 листопада 2009 року, 13 лютого 2010 року), а потім до ЖВК-26(13 травня 2010 року), знаходячись у стані транзиту тривалістю 36-40 годин в умовах додаткових обмежень.

Після звільнення у зв'язку зі сплином строку покарання в ЖВК-26 він ще чотири роки був змушений їздити до м.Жовті Води для спілкування зі слідчим, прокурором і участі у судових розглядах, пов'язаних з незаконним порушенням справи за ст.391 КК України. Винні посадові особи не понесли відповідальність за незаконність притягнення до кримінальної відповідальності, йому була нанесена велика моральна шкода, яка привела до тяжких наслідків стосовно стану здоров'я.

Дії, рішення та бездіяльність в першу чергу органів прокуратури, сприяли тому, що він отримав додаткову перешкоду у відновленні своїх немайнових прав - можливості бачитися з рідними, які багато часу мешкають в іншій країні.

У зв'язку з перенесеним інфарктом, який мав місце 18 січня 2014 року, йому потрібен був безстресовий період для відновлення, зазначені незаконні дії і бездіяльність сприяли тому, що 27 серпня 2014 року він був визнаний інвалідом 3 групи, має обмеження щодо праці, йому заборонено переживати стресові навантаження. Вважає, що незаконне притягнення до кримінальної відповідальності має пряме відношення до погіршення його здоров'я.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що неправомірними діями, рішеннями і бездіяльністю насамперед органів прокуратури йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що був порушений його нормальний спосіб життя, збудовані штучні перешкоди для побачень з рідними, що він був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, які в повній мірі на сьогодні не відновлені, що приносило йому додаткову шкоду для власного відчуття і як наслідок - для здоров'я, позивач, уточнивши позов та зазначивши в позовній заяві в редакції від 03 липня 2015 року належним відповідачем ОСОБА_5 казначейську службу України(а.с.180-182, т.1), просив стягнути за рахунок державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 7 600 000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000,00 грн. шляхом зобов'язання Державного казначейства України списання зазначеної суми з відповідного рахунку на якому акумулюються кошти Державного бюджету України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено(а.с.219-222, т.1).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 казначейська служба України просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права(а.с.1-4, т.2).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення, як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою.

У наведених в ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода - п.5 ст.3 Закону.

За положеннями ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних слідків морального характеру.

Згідно з п.1 ст.1, п.2 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

За змістом ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цього органу.

Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно положень ч.1,2 ст.1176 ЦК України шкода завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.9 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Крім того, в абзаці 2 п.14 Постанови судам роз'яснено про те, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

З огляду на викладене, шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи(посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, в порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Ст.25 Бюджетного кодексу України встановлено, що ОСОБА_5 казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

За ч.2 цієї статті відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

По справі встановлено, що вироком Кіровського районного суд м.Дніпропетровська від 20 липня 2006 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.191 ч.5 КК України, та засуджено до 7 років позбавлення волі, покарання відбував у виправній колонії № 26 УДДУПВП в Дніпропетровській області.

28 листопада 2008 року постановою начальника Жовтоводської виправної колонії №26 Дніпропетровської області підполковником внутрішньої служби ОСОБА_4 була порушена кримінальна справа №30081207 за ознаками злочину, передбаченого ст.391 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_2, що підтверджується відповідною постановою(а.с.14, т.1).

18 грудня 2008 року слідчим СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 пред'явлене обвинувачення за ст.391 КК України за ознаками: злісна непокора законним вимогам адміністрації виправної установи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

ОСОБА_2 був звинувачений у тому, що він, будучи засудженим 20 липня 2006 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ст.191 ч.5 КК України до 7 років позбавлення волі, відбуваючи покарання в Жовтоводській ВК №26, розташованій по пров.Дальньому в м.Жовті Води Дніпропетровської області, на шлях виправлення не став і, маючи умисел на ухилення від відбування покарання, навмисне порушував режим утримання, за що на нього 19 разів накладались дисциплінарні стягнення, в тому числі стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Кримінальна справа з обвинувальним актом була направлена до суду для розгляду по суті. Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2009 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.391 КК України та призначено покарання у вигляді 1(одного) року позбавлення волі, із заліком в термін відбуття покарання час утримання у штрафному ізоляторі з 26 листопада 2008 року по 04 лютого 2009 року(а.с.16-18, т.1).

Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 лютого 2010 року зазначений вирок скасовано, справа направлена на новий судовий розгляд зі стадії судового розгляду(а.с.23-25, т.1).

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2010 року кримінальна справа за звинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ст.391 КК України, повернута прокурору м.Жовті Води для проведення додаткового розслідування(а.с.26-28).

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2012 року вказана кримінальна справа за звинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ст.391 КК України, повторно була повернута прокурору м.Жовті Води для проведення додаткового розслідування(а.с.35-37, т.1).

09 червня 2014 року слідчим СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000089 за ст.391 КК України у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України(а.с.46-47, т.1).

Зазначена постанова скасована постановою прокурора м.Жовті Води Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року, матеріали кримінального провадження № 0000089 направлені слідчому для подальшого проведення досудового розслідування(а.с.48, т.1).

Після проведення досудового розслідування, 13 березня 2015 року слідчим СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000089 на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку з відсутністю події складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України(а.с.5-8).

Із змісту висновку прокуратури Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року про законність і обгрунтованість постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що після всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження № 0000089, надавши належну правову оцінку встановленим обставинам справи, прийнято законну та обґрунтовану постанову від 13 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000089 від 27 листопада 2012 року, в якій наведено належні і достатні мотиви та підстави її прийняття(а.с.10-12, т.1).

Таким чином, встановивши, що адміністрацією Жовтоводської ВК №26 ОСОБА_2 незаконно оголошені стягнення, які стали підставою для порушення кримінальної справи та встановивши факт незаконних дій по відношенню до ОСОБА_2 при обставинах, зазначених ним в позовній заяві та слідчим СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 в постанові від 13 березня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000089, що також зазначено у висновку прокуратури Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року, суд прийшов до правильного висновку про порушення прав ОСОБА_2, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків, чим завдано моральних страждань, що свідчить про наявність підстав, передбачених зазначеними положеннями діючого законодавства для відшкодування йому моральної шкоди, завданої незаконними діями, рішеннями і бездіяльністю органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Як видно із справи, при вирішенні питання щодо розміру завданої моральної шкоди, суд керувався положеннями ст.ст.23, 1176 ЦК України, ст.ст.12, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», Законом України "Про ОСОБА_5 бюджет України на 2015 рік", яким визначено розмір мінімальної заробітної плати, та при визначенні розміру моральної шкоди обгрунтовано врахував фактичні обставини та факт перебування ОСОБА_2 під слідством в період з 28 листопада 2008 року по 09 червня 2014 року, та з 20 листопада 2014 року по 13 березня 2015 року.

Разом з тим, враховуючи положення ст.25 Бюджетного кодексу України, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду в частині способу захисту порушеного права ОСОБА_2 стосовно порядку стягнення моральної шкоди та резолютивну частину рішення викласти у наступній редакції: «Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 250 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.»

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України про неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні та спростовуються дослідженими доказами, яким суд дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України. Рішення суду відповідає встановленим обставинам та нормам діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2015 року змінити в частині способу захисту порушеного права ОСОБА_2.

Резолютивну частину рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2015 року викласти у наступній редакції: Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 250 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій оскаржуваній частині рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-