Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 323/1028/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Шудрика А.А.
Провадження № 22-ц/778/5552/15 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Осоцького І.І.
суддів:Панкеєва О.В.
Кухаря С.В.
при секретаріБуримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-КЛАС» про розірвання договору оренди земельної ділянки в зв'язку з невиплатою орендної плати,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом посилалась на те, що її мати ОСОБА_6 та ТОВ «Агро-Клас» заключили договір оренди 01.03.2004 році, згідно державного акту НОМЕР_1, строк дії договору до 01.03.2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати ОСОБА_6 померла.

Коли позивач звернулась до відповідача в серпні 2014 року про повернення земельної ділянки в зв'язку з закінченням строку оренди, то дізналась що земельна ділянка матері знаходиться в оренді, згідно договору оренди від 26.03.2008 року строк договору до 31.12.2020 року.

25.11.2014 року позивач знову звернулась до відповідача про повернення їй орендній плати в натуральній формі згідно норм отриманих орендодавців яка складає за 2010-2014 рік 10 тон пшениці.

Тому позивач просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 26.03.2008 року, складений матір'ю позивача та ТОВ «АГРО-КЛАС», повернути земельну ділянку, стягнути з відповідача на її користь орендну плату згідно договору оренди в розмірі 10 тон пшениці, яку позивачу не сплачено з 2010 року з часу смерті матері по 2014 рік, а також пеню у розмірі 0,3% від суми недоїмки за кожен дань прострочення.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2015 року відмолено у задоволенні позову. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «АГРО-КЛАС» витрати за надання правової допомоги в розмірі 5846,4 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ч.1 п.4, ч.2 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.03.2008 року між ОСОБА_6 та ТОВ «АГРО-КЛАС» було укладено договір оренди земельної ділянки, який відповідно до вимог земельного законодавства чинного на той час, було зареєстровано у Оріхівському РВ Запорізької РФ ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.10.2008 року за № 06.

Згідно п.4.1. договору оренди, договір вступає в силу з моменту державної реєстрації і діє до 31.12.2020 року.

Підпунктом 5.2.2. договору оренди визначено, що орендна плата у грошовій формі у розмірі 2500 грн.

Цим же підпунктом договору визначена можливість натуральної форми орендної плати, яка визначається як вказано в договорі за письмовою згодою сторін.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, яка є матір'ю позивачці, померла.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 22.10.2014 року у цивільній справі № 323/3559/14-ц (провадження № 2/323/95) за позивачем було визнано право власності на земельну ділянку, що є предметом спору в порядку спадкування за законом після смерті матері. Рішення набрало законної сили 04.11.2014 року.

Позивач 25.11.2014 року звернулася із заявою до відповідача в якій зазначила, що вона є спадкоємницею майна, що залишилося після смерті матері та просила виплатити орендну плату за 4 (чотири) роки у натуральній формі. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення таку заяву відповідач отримав 02.12.2014 року.

Суд вірно зазначив, що згоди між сторонами щодо виплати орендної плати у натуральній формі досягнуто не було, і позивачу було запропоновано отримати орендну плату у грошовій формі за 2011-2014 роки, але позивач відмовився від отримання орендної плати у формі, яка не потребує узгодження та є чітко визначеною, згідно умов договору.

Згідно бухгалтерської довідки від 18.02.2015 року вих..№ 1-18/02/2015 наданої відповідачем про нараховані та сплачені суми орендної плати за 2010-2014 роки, за договором оренди від 26.03.2008 року вбачається, що позивачем за довіреністю від 15.02.2010 року, посвідченою секретарем виконавчого комітету Новопавлівської сільської ради, Оріхівського району, Запорізької області було отримано 04.03.2010 року орендну плату за 2010 рік, в розмірі 2125 гривень що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 04.03.2010р. за №21.

Відповідачем 13.02.2015 року перераховано поштовим переказом на ім'я ОСОБА_5 орендну плату за 2011р. - 2014р. в розмірі 8350,0 гривень (копія Розрахунку орендної плати за землю від 12.02.2015р., копія Звіту про використання коштів виданих під звіт від 13.02.2015р., копія фіскального чеку від 13.02.2015р.). Поштовий переказ у місячний строк позивачем отриманий не був, грошові кошти в розмірі 8350,0 гривень були 19.03.2015р. повернуті на банківський рахунок відповідача.

Відповідно до пункту "д" ч.І ст.14 Земельного кодексу України підставою для припинення права користуванні земелькою ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до ч. І ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимоги однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбаченій ст.ст.24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах визначених ЗК України та іншими законами України.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач фактично уникає від отримання орендної плати в грошовій формі, що визначена сторонами, створює обставини за яких відповідач позбавлений можливості сплатити орендну плату за договором оренди в строк.

Представник позивача пояснив колегії суддів, що дійсно позивач знає про те, що їй відповідач перераховував кошти, однак вона відмовляється від отримання грошей і бажає отримати орендну плату тільки в натуральній формі.

Суд відмовляючи в позові, встановивши вказані обставини, вірно зазначив, що до моменту набрання вказаним рішенням суду законної сили за яким позивач успадкувала спірну земельну ділянку, у відповідача були відсутні правові підстави для виплати орендної плати позивачці, а після отримання спадщини позивач своїми діями унеможливлює виконання відповідачем умов договору щодо сплати орендної плати, а тому вірно відмовив в позові.

Доводи апеляційної скарги по суті спору зводяться лише до того, що суд не надав правової оцінки тому, що на її письмове звернення до відповідача про виплату орендної плати у натуральній формі відповідач не надав жодної письмової відповіді. Однак суд попередньої інстанції вказав, що сторони не дійшли письмової згоди щодо виплати орендної плати у натуральній формі, а результатом звернення позивачки є перерахування на її ім'я орендної плати грошима. Таким чином, сам факт відсутності письмової відповіді не говорить про право позивачки на отримання орендної плати у натуральній формі і не вказує на будь-які порушення умов договору з боку відповідача.

Інших доводів по суті спору апеляційна скарга не містить.

Щодо доводів скарги відносно невірних висновків суду про стягнення витрат на правову допомогу вони є частково вірними.

Так, суд попередньої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що під час розгляду справи представник відповідача надав заяву про стягнення судових витрат за участь адвоката в наданні правової допомоги в розмірі 5846,40 грн, що підтверджується наданими розрахунками згідно акту виконаних робіт, тому суд вважає данні витрати підтверджується, а тому підлягають стягненню із позивача на користь відповідача згідно ст. 88 ЦПК України.

Однак, такі висновки суду не повністю ґрунтуються на відповідних доказах.

Так, відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 07.04.2015 року адвокат Крант В.М. зобов'язався надавати послуги відповідачу у цій справі (а.с. 57).

Відповідно до Акту виконаних робіт від 14.04.2015 року до договору про надання правової допомоги адвокатом за договором виконано наступну роботу:

-попереднє опрацювання вхідних матеріалів (розгляд позовної заяви, додатків до неї) - витрачено 1 годину;

-опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, включаючи судову практику - витрачено 2 години;

-формування правової позиції клієнта, вивчення доказів на підтвердження цієї позиції - витрачено 2 години;

-консультування клієнта щодо необхідності доручення до матеріалів справи доказів на яких ґрунтується заперечення проти позову - витрачено 1 година;

-підготовка та складання процесуальних документів по справі (заява про відкладення розгляду справи, заперечення проти позову, письмові пояснення відповідача по справі) - витрачено 6 годин (а.с. 54)

Таким чином за даним актом в ході надання правової допомоги в суді першої інстанції адвокатом загалом витрачено 12 годин, а враховуючи вартість 1 години роботи як 40% від заробітної плати - 487,20 грн. загальна вартість робіт склала 5846,40 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №3-07/04-2015 від 14.04.2015 року адвокат Крант В.М. отримав від ТОВ «АГРО-КЛАС» 5846,40 грн. (а.с. 55), які і були стягнуті судом з позивача.

Як вбачається з вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи наявна заява про відкладення розгляду справи (а.с. 23), заперечення проти позову (а.с. 30-33), письмові пояснення відповідача по справі (а.с. 48-49) в кожному з цих письмових доказів вказано, що виконавцем документу є адвокат Крант В.М., таким чином виконання вказаних робіт адвокатом на які витрачено 6 годин є доведеним (487,20 Х 6=2923,2 грн).

Однак, що стосується іншої роботи адвоката, а це: попереднє опрацювання вхідних матеріалів (розгляд позовної заяви, додатків до неї); опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, включаючи судову практику; формування правової позиції клієнта, вивчення доказів на підтвердження цієї позиції; консультування клієнта щодо необхідності доручення до матеріалів справи доказів на яких ґрунтується заперечення проти позову то - виконання цієї роботи нічим не підтверджується, як і час витрачений на неї і фактично є припущенням, враховуючи також те, що вказана робота могла і повинна була проводитись при виготовленні адвокатом вказаних трьох процесуальних документів на протязі 6-ти годин, які і є в справі.

Окрім цього рішення суду повинно бути справедливим, а стягнення з позивачки суми, яка складає більше 70% від суми орендної плати на яку претендує позивач у справі є не справедливим.

Отже, рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2015 року у цій справі необхідно змінити зменшивши розмір витрат стягнутих з ОСОБА_5 на користь ТОВ «АГРО-КЛАС» за надання правової допомоги з 5846,4 грн. на 2923,2 грн.

Решта рішення залишається без змін.

Окрім цього, що стосується заяви відповідача про стягнення з позивачки витрат на правову допомогу в ході апеляційного розгляду то ця заява підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до Акту виконаних робіт від 02.10.2015 року до договору про надання правової допомоги адвокатом за договором додатково підготовлено заперечення проти апеляційної скарги на, що витрачено 2 години. Виходячи з розміру 40% мінімальної заробітної плати на час розгляду в апеляційній інстанції - 551,2 грн. відповідач просив стягнути з позивачки 1102,4 грн., які ним сплачені адвокату відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №5-07/04-2015 від 02.10.2015 року.

Однак, фактично апеляційна скарга, як зазначено вище щодо суті спору містить лише один довід, а адвокат який бере участь в апеляційній інстанції брав участь і в суді першої інстанції, тому необхідність підготовки заперечень на скаргу більш ніж 1 години є не доведеною, тому колегія суддів вважає за можливе в цій частині стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 551,2 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2015 року у цій справі змінити в частині зменшивши розмір витрат стягнутих з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-КЛАС» за надання правової допомоги з 5846,4 грн. на 2923,2 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-КЛАС» витрати за надання правової допомоги в ході апеляційного розгляду у розмірі 551,2 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: