Справа № 487/8306/14-ц
Провадження № 2/487/169/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П.,при секретарі Сочивко І.О. ,позивача ОСОБА_1,представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та по зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю

В С Т А Н О В И В

19.08.2014року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

В позові він вказав, що з 03.09.2004року знаходився в зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. Від шлюбу в них народилась дитина , донька ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1.

11.06.2014 року їх шлюб було розірвано.

За час перебування в шлюбі , 11.12.2009 року вони спільно придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, але зареєстрували її на ім*я відповідачки, але вказана квартира є спільним майном подружжя.

Оскільки відповідачка добровільно не бажає поділити вказану квартиру , позивач, посилаючись на положення ст.ст.60, 61, 63,68,69,70 СК України просив поділити майно подружжя, набуте ними за період шлюбу, а саме визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

28.08.2014р. ОСОБА_3 звернулась суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна, а саме квартири АДРЕСА_1 особистою приватною власністю.

В позові вона вказала , що дійсно, за час спільно проживання в шлюбі із ОСОБА_1 , 11.12.2009 року вона придбала квартиру АДРЕСА_1. Але вказана квартира була придбана за її особисті кошти , які вона отримала від продажу квартири АДРЕСА_2 , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.01.2001 року та договору дарування від 16.04.2009 року.

Крім того, за час перебування в шлюбі із відповідачем вони разом придбали наступне майно : диванний гарнітур "Прага", вартістю 1500 грн., варочну панель та електродуховку,"CANGY", вартістю 1500 грн., мікрохвильову піч "LG", (МВ-4022 ), вартістю 500 грн., пральну машину "ВЕКО",WM вартістю 1000 грн.,комп*ютер "ASUS", вартістю 2000 грн., комплект корпусних меблів "STYLIUS"( ліжко,комод, тумбочка -2 шт., дзеркало) ,вартістю 4000 грн. , комплект побутових корпусних меблів "LARGO CLASSIC" , вартістю 3000 грн., телевізор "PHILIPS", вартістю 1500 грн.,холодильник "LG", вартістю 1500 грн., кухонний гарнітур, вартістю 4000 грн., кондиціонер, "COOPER" вартістю 1500 грн., вітальню, вартістю 1500 грн., а також автомобіль DAEWOO LANOS, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_3. Тому просила розділити вказане майно, та виділити їй : варочну панель та електродуховку,"CANGY", вартістю 1500 грн., мікрохвильову піч "LG", (МВ-4022 ), вартістю 500 грн., телевізор "PHILIPS", вартістю 1500 грн.,холодильник "LG", вартістю 1500 грн., кухонний гарнітур, вартістю 4000 грн., кондиціонер, "COOPER" вартістю 1500 грн., вітальню, вартістю 1500 грн.

Відповідачу ОСОБА_1 виділити : диванний гарнітур "Прага", вартістю 1500 грн., пральну машину "ВЕКО",WM вартістю 1000 грн.,комп*ютер "ASUS", вартістю 2000 грн., комплект корпусних меблів "STYLIUS"( ліжко,комод, тумбочка -2 шт., дзеркало) ,вартістю 4000 грн. , комплект побутових корпусних меблів "LARGO CLASSIC" , вартістю 3000 грн., телевізор "PHILIPS", вартістю 1500 грн., а також автомобіль DAEWOO LANOS , 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, стягнувши на її користь компенсацію вартості 1/2 його частини.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Зустрічний позов ОСОБА_3 визнали частково. А саме вони не заперечували проти визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль, зі сплатою відповідачці вартості 1/2 його частини , визначеної відповідно до висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області від 10.03.2015 року, що становить 33305 грн. 17 коп.В задоволені позову про визнання спірної квартири особистою приватною власністю відповідачки заперечували та просили відмовити за недоведеністю вимог. Що стосується іншого рухомого майна , то позивач просив виключити із цього переліку майно, яка належить його батькові і придбане саме ним за його грошові кошти. І не заперечував проти виділу у власність ОСОБА_3 варочної панелі та електродуховки, мікрохвильової печі, пральної машини,комп*ютера .

А йому залишити комплект корпусних меблів "STYLIUS" та комплект побутових корпусних меблів "LARGO CLASSIC".

В судовому засіданні відповідачка та її представник свої вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Не заперечували проти поділу рухомого майна, як запропонував позивач.

Вислухавши пояснення сторін, представників та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що з 03.09.2004року сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилась дитина , донька ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1.

11.06.2014 року їх шлюб було розірвано.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Згідно до ч. 1 ст. 70 СК України , у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна , спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Враховуючи вищезазначене, а також докази , які надав позивач на підтвердження належності частини майна, заявленого відповідачкою до поділу, його батьку суд вважає, що вимоги ОСОБА_3 в частині поділу наступного майна: диванного гарнітуру "Прага", телевізорів "PHILIPS", холодильника "LG", кухонного гарнітуру, , кондиціонеру, вітальні задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Так, відповідно до наданих позивачем документів , а саме гарантійного талону на телевізори , копія видаткової накладної №Т17-0000193 від 12.01.2008р., копія договору №513 про виготовлення та поставку меблів від 15.04.2010 року, копія квитанції від 15.04.2010 року та від 30.04.2014року за кухонні меблі, копія видаткової накладної №РН-0000093 від 08.05.2010року про придбання кондиціонеру, копія квитанції №80 від 20.04.2010року , №109 від 07.06.2010року, №80 від 20.04.2010 року про купівлю меблів, копія замовлення №599 від 28.06.2010 року про доставку меблів і копії товарних чеків від 20.06.2010 року та від 08.08.20010 року судом встановлено, що вказане майно було придбано не подружжям, а іншою особою. Тому в цій частині позовних вимог суд вважає можливим відмовити в задоволені позову ОСОБА_3

Що стосується іншого рухомого майна, то з урахуванням побажань сторін, у власність ОСОБА_3 слід виділити варочну панель та електродуховку,"CANGY", вартістю 1500 грн., мікрохвильову піч "LG", (МВ-4022 ), вартістю 500 грн., пральну машину "ВЕКО",WM вартістю 1000 грн.,комп*ютер "ASUS", вартістю 2000 грн., а всього на загальну суму 5000 грн., а у власність ОСОБА_1 виділити комплект корпусних меблів "STYLIUS"( ліжко,комод, тумбочка -2 шт., дзеркало) ,вартістю 4000 грн. та комплект побутових корпусних меблів "LARGO CLASSIC" , вартістю 3000 грн.на загальну суму 7000 грн.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним Кодексом України.

Враховуючи згоду сторін на отримання компенсації , з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 2000 грн. різниці вартості присудженого майна.

Крім того, судом встановлено, що за час шлюбу сторін,22.06.2012 року вони придбали автомобіль DAEWOO LANOS , 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1. Відповідно до висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області від 10.03.2015 року, вартість вказаного автомобіля становить 66610 грн. 34 коп, а 1/2 його частини 33305 грн. 17 коп.

Оскільки сторони не заперечували проти визнання права власності на спірний автомобіль за ОСОБА_1 та отримання відповідачкою компенсації вартості його 1/2 частини, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 33305 грн. 17 коп., а всього, з урахуванням різниці вартості присудженого майна,на її користь підлягає стягненню 35305 грн.17 коп.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 12.06.1998р. №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім*ю України», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства , з*ясовувати джерело і час його придбання. При цьому належить виходити з того, що відповідно до ст.ст. 22.25,27-1 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно , яке може бути об*єктом права приватної власності ( крім майна нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному із подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Відповідно до п.3 ст.57 Сімейного Кодексу уУкраїни, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому осбисто.

Із матеріалів справи вбачається , що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.01.2001 року, ОСОБА_3 була власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2. 16.04.2009 року , її батьки подарували ОСОБА_3 2/3 частки вищезазначеної квартири, що підтверджується копією договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Денисовою О.О.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.09.2009 року ОСОБА_3 продала квартиру АДРЕСА_3 за 26615 грн., а за отримані від продажу цієї квартири грошові кошти , 11.12.2009 року придбала квартиру АДРЕСА_4 за 27358 грн.

З наведеного вищезазначеного доказу вбачається , що саме від продажу квартири АДРЕСА_3 була придбана квартира АДРЕСА_5.

Таким чином судом встановлено, що спірне майно, а саме квартира АДРЕСА_5 хоча і була придбана сторонами в період шлюбу , але за власні кошти відповідачки , тому відповідно до положення п.3 частини 1 ст.57 Сімейного Кодексу України, є особистою приватною власністю ОСОБА_3

За такого, позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання особистою приватною власністю вищезазначеної спірної квартири підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього кодексу.

Заперечуючи проти зустрічного позову, та в обгрунтування своїх позовних вимог, позивач вказав, що оскільки він надавав при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу письмову згоду на придбання спірної квартири , то вона є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя. Але, таке положення передбачено ч.3 ст.65 Сімейного Кодексу, і оскільки сторони перебували в зареєстрованому шлюбі на час нотаріального посвідчення договору , без такої письмової згоди позивача , договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 нотаріусом посвідчено не було б.

Позивач не спростував доводів позивача та не довів в судовому засіданні протилежного, а тому суд його доводи до уваги не приймає і в задоволенні його позовних вимог відмовляє.

На підставі положення ст. 88 ЦПК України із позивача підлягають стягненню судові витрати на користь відповідача та витрати по проведенню експертизи в сумі 507 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Розділити спільне майно подружжя, виділивши у власність ОСОБА_3 варочну панель та електродуховку,"CANGY", вартістю 1500 грн., мікрохвильову піч "LG", (МВ-4022 ), вартістю 500 грн., пральну машину "ВЕКО",WM вартістю 1000 грн.,комп*ютер "ASUS", вартістю 2000 грн., а всього на загальну суму 5000 грн.

Виділити у власність ОСОБА_1 комплект корпусних меблів "STYLIUS"( ліжко,комод, тумбочка -2 шт., дзеркало) ,вартістю 4000 грн. та комплект побутових корпусних меблів "LARGO CLASSIC" , вартістю 3000 грн.на загальну суму 7000 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль DAEWOO LANOS , 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, стягнувши із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1/2 частину вартості автомобіля , та з урахуванням компенсації вартості майна 35305 грн.17 коп.

Визнати квартиру АДРЕСА_6 особистою приватною власністю ОСОБА_3.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок компенсації вартості сплати витрат на проведення експертизи 507 грн.60 коп. та 1826 грн. 54 коп. судового збору.

В задоволені інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд в порядку, встановленому ст.294 , ст.295 ЦПК України.

Суддя Павлова Ж.П.