У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

при секретарі - Хомутовській О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Мойсеєнка В.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва в порядку виконавчого провадження надійшло подання старшого державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві Мойсеєнка В.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.

Подання обґрунтовано посиланням на те, що у ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві на виконанні перебуває зведене виконавче провадження з виконання наказів Господарського суду м. Києва про стягнення з ТОВ «Укрморепродукт» грошових коштів у сумі 271803,52 грн. Керівником ТОВ «Укрморепродукт» є ОСОБА_2

Зі змісту подання вбачається, що ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення суду не виконує, а тому виникла необхідність обмежити його у праві виїзду за межі території України на підставі ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про розгляд подання був повідомлений

Суд, вивчивши матеріали подання, приходить до висновку про відмову в його задоволенні виходячи з наступного.

Порядок примусового виконання судових рішень врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України та п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві на виконанні знаходяться наказ Господарського суду м. Києва № 910/12605/14 від 27.08.2014 року про стягнення з ТОВ «Укрморепродукт» на користь ТОВ «Торгівельна компанія «Океан» грошових коштів у сумі 4917,44 грн., наказ Господарського суду м. Києва № 910/8831/14 від 04.11.2014 року про стягнення з ТОВ «Укрморепродукт» на користь ТОВ «Аско груп» грошових коштів у сумі 113844,47 грн., наказ Господарського суду м. Києва № 910/6095/14 від 25.06.2014 року про стягнення з ТОВ «Укрморепродукт» на користь ТОВ «Асканія-пак» грошових коштів у сумі 134162,16 грн., наказ Господарського суду м. Києва № 910/8914/14 від 08.08.2014 року про стягнення з ТОВ «Укрморепродукт» на користь ТОВ «Атлант Фіш» грошових коштів у сумі 18879,45 грн.

Державний виконавець зазначає у поданні, що керівником ТОВ «Укрморепродукт» є ОСОБА_2, який ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань.

У випадку внесення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи до подання додається витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, в якому зазначається, хто є керівником юридичної особи-боржника.

Однак вказаний витяг, який би підтверджував, що керівником ТОВ «Укрморепродукт» є ОСОБА_2, державний виконавець до суду не надав.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Порядок здійснення права громадян на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

Ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Наведені заявником в поданні обставини можуть слугувати для заборони ОСОБА_2 тимчасового виїзду за кордон України до виконання майнових зобов'язань, однак слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Зокрема, п.п. «ґ» п. 11.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5 передбачено, що подання повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Таким чином, наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Дійсний факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які не були додані до подання. Також зі змісту подання не вбачається, що боржник має намір покинути територію України.

Ч.5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Крім цього, заявником не надано до суду жодних доказів того, що боржник належним чином повідомлений щодо відкриття виконавчих проваджень та ухилення його від виконання зобов'язань. Зокрема, у поданні відсутні докази, які б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішень суду, а також докази того, що постанови про відкриття виконавчих проваджень направлялася боржнику.

Ст. 33 Конституції України чітко визначено, що кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України.

Враховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Мойсеєнка В.В. про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, оскільки викладені в поданні доводи ґрунтуються на припущеннях.

На підставі викладеного, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України та керуючись ст.ст. 15, 217, ст. 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Мойсеєнка В.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяО. В. Васильченко