Справа № 539/3255/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі Мирна Т.Ф.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що від зареєстрованого з відповідачем шлюбу мають спільну дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею те перебуває на її утриманні. Дитина часто хворіє , у зв»язку з чим необхідні також кошти на її лікування. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Крім цього, позивач вважала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти і на її особисте утримання, оскільки має суттєвий дохід від підприємницької діяльності.

На підставі викладеного, з урахуванням заяви про часткову зміну позовних вимог від 18.09.2015 р., позивач прохала суд : постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стягнути з відповідача на її користь аліменти на її особисте утримання в розмірі по 304, 50 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. (а.с. 1-4, 22).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримувала та пояснила, що на даний час разом із відповідачем не проживають та дитина перебуває на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на особисте утримання позивача заперечував, оскільки розмір отримуваних ним доходів в сумі мінімальної зарплати не дозволяє йому сплачувати аліменти на особисте утримання позивача. Крім цього при вирішенні справи прохав суд врахувати стан здоров»я, оскільки хворіє на гіпертонію. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини покладався на розсуд суду. Пояснив, що коли із відповідачем разом проживали утримував дитину, на даний час між ними угоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто.

З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну малолітню дитину : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 6).

Станом на час розгляду справи сторони разом не проживають , дитина ОСОБА_3

проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. (а.с. 11).

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батьків і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи обставини справи, те, відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що буде справедливим вирішенням справи.

Разом із тим, суд вважає, що в задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення аліментів на особисте утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку необхідно відмовити , враховуючи наступне.

Так, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на особисте утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х річного віку не надає, внаслідок чого у сторін також виник спір.

Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на даний час працює приватним підприємцем. Згідно відомостей ПФУ форма ОК-7 про застраховану особу ОСОБА_2 за 2014 рік вбачається, що відповідачем отримано доходів на суму 14616 грн. , що у помісячному виразі становить по 1218 грн. Суд вважає, що позивачем не доведено інші джерела та розмір доходів відповідача, хоча встановлення даних обставин має істотне значення по справі, оскільки від них залежить вирішення питання може чи ні відповідач надавати матеріальну допомогу на особисте утримання позивача, а доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Крім цього, даним рішенням суду присуджується із відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини , яку відповідач відповідно до закону зобов»язаний утримувати.

Таким чином, за вирахуванням аліментів на утримання дитини розмір доходів відповідача становитиме менше, ніж прожитковий мінімум станом на час розгляду справи, що у даному випадку є критерієм для визначення того, що належними та допустимими доказами не підтверджується можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення дитиною віку 3 років.

При вирішенні спору судом також враховується стан здоров»я відповідача , який відповідно до виписного епікризу має ряд захворювань.

Посилання позивача на те, що дитина хворіє , а тому потребує підвищеної допомоги від відповідача, не спростовує висновків суду , оскільки вказане питання може бути вирішене судом у порядку ст. 185 СК України , позовних вимог щодо чого до суду не заявлялося, а суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи вимоги Закону України «Про судовий збір» із змінами згідно Закону України № 629-VIII від 16.07.2015 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, приватного підприємця на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_4 Ю. А.