Справа № 226/2031/15-ц
Провадження № 2-о/226/34/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року Димитровський міський суд Донецькой області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю заявника ОСОБА_1,

заінтересованих осіб: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Димитров, Дочірнього підприємства «Красноармійське автотранспортне підприємство 11464» ПАТ «Транспортні системи України»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, в обґрунтування якого зазначив, що з 25.09.1986р. він перебував у трудових відносинах з Красноармійським АТП-04664, де працював водієм категорії «ВСЕ» до 22.05.1990р. 25.09.1989р., припинивши роботу на автомобілі ЗІЛ-130 д.н.04-33, о 17.35 год. він здав автомобіль та пішов на авто зупинку м.Димитров, щоб поїхати додому. Приблизно о 20.00 год. його підібрала «Швидка допомога» та його було направлено до міської лікарні у травматологічне відділення. ОСОБА_2 епікризу від 25.09.1989р., він потрапив до травматологічного відділення о 19.15 год. машиною «Швидкої допомоги» зі скаргами на біль в області голови та попереку. Зі слів санітарів, його підібрали на дорозі. Відповідно до направлення на МСЕК від 1997р., у 1989р. на виробництві (по дорозі) переніс ЧМТ із забоєм головного мозку. Також, відповідно до епікризу від 08.010.2001р. встановлено діагноз залишкові явища ЧМТ на виробництві. Відповідно до витягу з амбулаторної картки від 08.07.1997р., встановлено діагноз: наслідки ЧМТ по дорозі з роботи (1989р.) забій головного мозку та направляється для МСЕК для встановлення ступені втрати працездатності. Так, 08.07.1991р. він отримав від підприємства ОСОБА_2 розслідування нещасного випадку, який стався у побуті, по дорозі на роботу або з роботи. Коли він звернувся після проходження лікування у травматологічному відділенні м.Димитров, до прокуратури у м.Красноармійськ, то прокурор пояснив йому, що не варто писати заяву, так як злочинці знайдені не будуть. Після всього цього, йому було встановлено багато діагнозів у звязку з отриманою травмою. Він багато часу лікувався. Також йому було встановлено інвалідність. Звернувшись за правовою допомогою до прокуратури м.Димитров, 30.03.2015р. він отримав відповідь, що його підприємство ліквідоване та отримати оригінал акту розслідування нещасного випадку неможливо та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту отримання травми, повязаної з виробництвом на ДП «Красноармійське АТП». Звертався також територіального відділення держгірпромнагляду у Донецькій області та отримав відповідь, що підприємство ліквідоване. У звязку з цим просить встановити факт отримання 25.09.1989р. ним травми, повязаної з виробництвом на ДП «Красноармійське АТП».

У судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги.

Представник заінтересованої особи, Дочірнього підприємства «Красноармійське автотранспортне підприємство 11464» Публічного акціонерного товариства «Транспортні системи України» до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Димитров Донецької області до суду не зявився, про час і місце розгляду судом справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення, де вказав, що згідно ст.171 КзПП України, власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленому КМУ. Відповідно до п.1.2 Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затв. постановою Президії ВЦРПС від 13.08.1982р. № 11-6, розслідуванню та обліку підлягають нещасні випадки, які сталися на території підприємства, поза територією підприємства при виконанні потерпілим трудових обовязків, завдання адміністрації підприємства, керівника робіт (бригадира, майстра, начальника зміни, ділянки тощо), а також при слідуванні на наданому підприємстві транспорті на роботу або з роботи. Розслідуванню та обліку підлягають нещасні випадки, що сталися протягом робочого часу (включаючи встановлені перерви), так і протягом часу, необхідного для приведення в порядок знарядь виробництва, одягу тощо перед початком або після закінчення роботи, а також при виконанні робіт в надурочний час, у вихідні та святкові дні. Також, п.5 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затв. постановою КМУ від 30.11.2011р. № 1232 передбачено, що розслідування та облік нещасних випадків, що сталися з працівниками під час прямування на роботу чи з роботи пішки, на громадському, власному або іншому транспортному засобі, що не належить підприємству і не використовується в інтересах підприємства, проводяться згідно з порядком розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру. У звязку з вищевикладеним, приймаючи до уваги той факт, що позивач був травмований 25.09.1989р. не на території підприємства, не виконуючи трудові обовязки, не на транспорті підприємства, просить у задоволенні заяви відмовити.

Судом встановлено, що заявник працював у Красноармійському АТП 11464 з 25.03.1986р. по 22.05.1990р., звільнений за ст.40 п.2 КЗпП УРСР за станом здоровя у звязку з переходом на 2-гу групу інвалідності (а.с.5).

ОСОБА_2 розслідування нещасного випадку Красноармійського АТП 11464, який стався у побуті, по путі на роботу чи з роботи, 25.09.1989р. заявник закінчив роботу на автомобілі ЗІЛ-130 держ.номер 04-33 о 17.35 год. Здав свій автомобіль черговому механіку автоколони № 4, пішов на автобусну зупинку м.Димитров уїхати автобусом додому. На автобусній зупинці приблизно о 20.00 год. був підібраний «Швидкою допомогою» та відправлений до міськлікарні до травматологічного відділення м.Димитров (а.с.7).

ОСОБА_2 епікризу від 08.07.1997р., заявник 25.09.1989р. отримав черепно-мозкову травму по путі з роботи (а.с.6).

ОСОБА_2 епікризу, заявник знаходився у лікарні з 25.09.1989р. по 23.10.1989р. Поступив у травматологічне відділення 25.09.1989р. о 19.15 год. зі скаргами на болі в області голови та попереку. Обставин травми хворий не памятає. Доставлений до травматологічного відділення машиною ШД. Зі слів тих, хто доставив хворий підібраний на дорозі.

ОСОБА_2 відповіді Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області від 28.04.2015р., оскільки ДП «Красноармійське АТП-11464» ліквідоване, для встановлення факту настання нещасного випадку пропонує звернутися до суду (а.с.8).

ОСОБА_2 відповіді прокуратури м.Димитров від 30.03.2015р., заявнику пропонується звернутися до суду з метою встановлення факту отримання ним травми, повязаної з виробництвом на ДП «Красноармійське АТП» (а.с.9).

ОСОБА_2 витягу з ЄДРПОУ, Красноармійське АТП-11464, правонаступником якого є Дочірнє підприємство «Красноармійське автотранспортне підприємство 11464» Публічного акціонерного товариства «Транспортні системи України», знаходиться у стані припинення за рішенням про банкрутство та відкриття ліквідаційної процедури Господарського суду Донецької області від 27.06.2013р. (а.с.24-28).

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що заявника знає, так як працювали в одному АТП. У вересні 1989р., приблизно о 19.30-19.40 год. вийшли разом з АТП у бік автобусної зупинки. Поки йшли до зупинки, приходилося зупинятися 2 рази, оскільки заявник погано себе відчував, скаржився на болі у спині. Оскільки був час, що повинен був уходити його автобус, він запитав у заявника, чи зможе той сам доїхати додому, заявник сказав, що добереться сам. І він пішов на автобус. На голову заявник не скаржився. На його думку, у заявника тоді був радикуліт чи нирки, але це його особиста думка.

Вислухавши пояснення заявника, покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що вимоги, заявлені заявником не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообовязковому державному соціальному страхуванню.

Тобто, у порівнянні з ЦПК 1963р., чинний ЦПК передбачає можливість встановлення як факту каліцтва на виробництві, так і факту каліцтва, не повязаного з роботою. Проте у п.9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що при застосуванні цього положення закону, яким передбачено встановлення каліцтва на виробництві, або у звязку з виконанням державних чи громадських обовязків, якщо це необхідно для призначення пенсії або одержання допомоги по соціальному страхуванню, судам слід мати на увазі, що з дня введення в дію Закону від 14.10.1992р. «Про охорону праці» (далі Закон № 2694-XII), а саме 24 листопада 1992р., справи про встановлення таких фактів не розглядаються в порядку окремого провадження.

У порядку окремого провадження факт каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, за відсутності спору про право може бути встановлено, коли виключається можливість його підтвердження в іншому порядку, що унеможливлює реалізацію заінтересованими особами належних їм субєктивних прав.

Положення щодо встановлення судом фактів каліцтва, які зазначені у п.3 ст.256 ЦПК, на сьогодні стосуються лише тих фактів, які мали місце до 24 листопада 1992р. та можуть бути встановлені в порядку окремого провадження у тому разі, коли виключається можливість їх підтвердження у позасудовому порядку, що повинно бути підтверджено необхідним документом (лист ВСУ від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Таким чином суд вважає, що дана справа може розглядатися в порядку окремого провадження, оскільки факт травми стався до 24.11.1992р., само ж підприємство знаходиться у стані припинення у звязку з банкрутством та відкриттям ліквідаційної процедури.

ОСОБА_2 ч.ч.1, 2 ст.171 КЗпП України в редакції, яка діяла на час нещасного випадку, адміністрація підприємств, установ, організацій за участю представників профспілкового комітету підприємства, установи, організації, а у встановлених законодавством випадках за участю представників й інших органів, повинна вчасно і правильно проводити розслідування і облік нещасних випадків на виробництві. По результатах розслідування нещасного випадку адміністрація підприємства, установи, організації складає акт про нещасний випадок за встановленою формою, копію якого вона зобовязана видати на вимогу потерпілого не пізніше трьох днів після закінчення розслідування.

Відповідно до п.1.2 Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затв. постановою Президії ВЦРПС від 13.08.1982р. № 11-6, яке діяло на час нещасного випадку, розслідуванню та обліку підлягають нещасні випадки, які сталися на території підприємства, поза територією підприємства при виконанні потерпілим трудових обовязків, завдання адміністрації підприємства, керівника робіт (бригадира, майстра, начальника зміни, ділянки тощо), а також при слідуванні на наданому підприємстві транспорті на роботу або з роботи. Розслідуванню та обліку підлягають нещасні випадки, що сталися протягом робочого часу (включаючи встановлені перерви), так і протягом часу, необхідного для приведення в порядок знарядь виробництва, одягу тощо перед початком або після закінчення роботи, а також при виконанні робіт в надурочний час, у вихідні та святкові дні.

Проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки жодних доказів, які б підтверджували, що нещасний випадок стався з позивачем на території підприємства або поза цією територією при виконанні завдань адміністрації підприємства, а також на наданому підприємством транспорті при слідуванні з роботи, у суду немає.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що заявник скаржився тільки на болі у попереку, щодо голови ніяких скарг не було.

Однак згідно медичних документів, заявник отримав черепно-мозкову травму з відкритим перелом лобної кістки, що не помітити свідок не міг.

Таким чином, підстав для задоволення заяви щодо встановлення факту нещасного випадку, який стався 25.09.1986р., таким, що повязаний з виробництвом, немає.

У звязку з вищевикладеним, керуючись п.1.2 Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затв. постановою Президії ВЦРПС від 13.08.1982р. № 11-6, ст.171 КЗпП України та ст.ст.57, 209, 212-215, 234, 235, 259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту нещасного випадку на виробництві залишити без задоволення.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя