У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Оніпко О.В., Собіна І.М.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

за участі: представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" на рішення Здолбунівського районного суду від 18 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування", ОСОБА_2 про відшкодування страхової виплати, матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Здолбунівського районного суду від 18 червня 2015 року позов задоволено частково:

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (далі - ПрАТ "СК "Альфа Страхування" або Страховик) на користь позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, 43 729, 66 гривень страхового відшкодування та 3 344, 37 гривень витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ПрАТ "СК "Альфа Страхування" в дохід держави 437, 30 гривень судового збору.

В задоволенні позову до ОСОБА_2 ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Страховик покликався на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального і процесуального права.

На її обґрунтування зазначалося про залишення поза увагою обставини, на які посилався відповідач як на заперечення проти вимог позивача, а також не дослідив доводи ПрАТ "СК "Альфа Страхування" і не дав їм належної оцінки.

Судом не враховано положення ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", усупереч якій позивач не звертався із заявою про виплату страхового відшкодування до Страховика.

Також не вирішено питання про застосування вимог ст.ст. 33.3, 37.1, 37.1.4 цього Закону, які передбачають зберігання майна в тому самому стані, в якому знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до огляду представником Страховика; невиконання особою, яка має право на відшкодування, своїх обов'язків. якщо це призвело до неможливості Страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; подання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Вважав, що висновки про присудження витрат на правову допомогу не є доведеними, оскільки всупереч постанові Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006 року "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" позивачем не надано погодинного розрахунку правової допомоги, а також розмірів мінімальної заробітної плати за відповідні періоди.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його вимог.

Іншими особами, що беруть участь у справі, рішення не оскаржувалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції правильно виходив із доведеності та обґрунтованості вимог до Страховика і безпідставності позову до ОСОБА_2, оскільки обов'язкова цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди передбачена договором страхування, дана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, а розмір шкоди не перевищує ліміт страхового відшкодування.

Матеріалами справи встановлено, і ці обставини сторонами не оспорюються, що 7 січня 2014 року о 15 год. 50 хв. на 333 км+260 м автодороги Київ - Чоп відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Geely", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, яким керував його власник - ОСОБА_2, та автомобіля "KIA Sportage", реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням його власника - позивача.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Працівниками органів Державної автомобільної інспекції протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП було складено щодо ОСОБА_1, а матеріали направлено для розгляду до місцевого суду за місцем проживання останнього.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2014 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Зазначена постанова суду набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вважаючи, що його суб'єктивні цивільні права порушуються, у грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення зі Страховика 35 628, 40 гривень страхового відшкодування, а з ОСОБА_2 - 2 982, 11 гривень матеріальної шкоди і 3 000 гривень моральної шкоди.

У подальшому розмір позовних вимог було збільшено і остаточно ОСОБА_1 вимагав стягнути 43 729, 66 гривень страхового відшкодування із ПрАТ "СК "Альфа Страхування", а із ОСОБА_2 - 3 482, 11 гривень матеріальної шкоди та 3 000 гривень моральної шкоди.

Поліс №АС/7402456 підтверджує факт обов'язкового страхування Страховиком цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 24 грудня 2013 року як власника автомобіля "Geely", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2. Термін дії договору страхування один рік, тобто по 23 грудня 2014 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Норми ст. 979 ЦК України встановлюють, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пункт 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з абз. другого ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зі звіту про оцінку №034П про оцінку автомобіля "КІА Sportage", реєстраційний номер НОМЕР_3, видно, що матеріальні збитки ОСОБА_1, в т.ч. і вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, становить 47 675, 59 гривень (а.с. 28-32, зв.). Тому судом зроблено правильний висновок про розмір матеріальної шкоди у 43 729, 66 гривень, оскільки 7 945, 93 гривні як податок на додану вартість (20% від 47 675, 59 гривень) не включено до страхового відшкодування, а 4 000 гривень становить вартість послуг евакуатора (39 729, 66 гривень + 4 000 гривень).

Також належно перевірено вимоги позивача і встановлено, що завдана йому матеріальна шкода знаходиться у межах ліміту відповідальності ПрАТ "СК "Альфа Страхування", оскільки умови договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачають 50 000 гривень страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну.

Тому повно і правильно з'ясувавши обставини справи та встановивши, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув 43 729, 66 гривень страхового відшкодування зі Страховика на користь ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про відсутність протягом одного року звернення позивача до Страховика з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з приводу виплати йому страхового відшкодування, що є підставою для відмови у страховому відшкодуванні, на увагу не заслуговують.

Так, п. 37.1.4 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди - як підставу для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Оскільки страховий випадок мав місце 7 січня 2014 року, а до суду з матеріально-правовими вимогами до ПрАТ "СК "Альфа Страхування" позивач звернувся 30 грудня 2014 року, тому зазначений річний строк ним не пропущено.

З тих самих міркувань не можна погодитися із покликаннями відповідача на недодержання ОСОБА_1 правил ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо подання заяви Страхувальнику про страхове відшкодування.

Щодо доводів ПрАТ "СК "Альфа Страхування" про необізнаність з обставинами щодо дорожньо-транспортної пригоди, то вони спростовуються матеріалами справи.

На а.с. 24 міститься запит від 01.04.2014 року №0037/2013, що адресований судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, про надання представнику Страховика або надіслання копії постанови суду за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 У тексті запиту чітко вказано про час і місце дорожньо-транспортної пригоди та про ту обставину, що ПрАТ "СК "Альфа Страхування" було виплачено страхове відшкодування відповідно до договору майнового страхування №046.0383977.052 від 19 грудня 2013 року на користь ОСОБА_2

Тобто Страховик, сплативши на користь страхувальника страхове відшкодування за договором майнового страхування, визнав дану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, а про обставини страхового випадку йому було достовірно відомо ще до 1 квітня 2014 року. 17 квітня 2014 року копію постанови суду направлено ПрАТ "СК "Альфа Страхування" (а.с. 24, зв.).

З роз'яснень, даних пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. першому п. 19 своєї постанови від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", вбачається, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Помилковими є і посилання відповідача на необґрунтованість висновків суду про стягнення витрат на правову допомогу, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

В силу вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням обґрунтованого розрахунку понесених витрат на правову допомогу, що міститься на а.с. 44 і складає 3 840 гривень (включає в себе консультації, збір додаткових та рецензія наявних документів, підготовка і оформлення позову, заяв та клопотань, підготовка до участі та участь у процесі, а всього 8 годин), та положень закону місцевим судом правильно стягнуто 3 344, 27 гривень зі Страховика на користь позивача з додержанням принципу пропорційності відповідно до задоволеного позову.

Апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції обмежується питаннями про його законність та обґрунтованість в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ПрАТ "СК "Альфа Страхування" про стягнення страхового відшкодування та судових витрат.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ці обставини унеможливлюють право колегії суддів вийти за межі доводів апеляційної скарги і перевірити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_2, обмежуючи повноваження апеляційного суду перевіркою рішення лише в частині цивільно-правового спору між ПрАТ "СК "Альфа Страхування" і позивачем.

Мотивів, що відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України давали би право колегії суддів вийти за межі доводів апеляційної скарги, в ході розгляду справи не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України ухвалення судом першої інстанції рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права є підставою для залишення його без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" відхилити, а рішення Здолбунівського районного суду від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: