Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4913/14-ц
Провадження №2/711/68/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2015 року Придніпровський районний суд м . Черкаси в складі:

- головуючого - судді Клочко О.В.

- при секретарі - Литовченко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої доводи тим, що він з лютого 2012 року до серпня 2013 року проживав однією сім'єю з ОСОБА_2.

За час сумісного проживання відповідачка ОСОБА_2 запропонувала йому поліпшити житлові умови.

На той час ОСОБА_2 належала однокімнатна квартира.

Відповідачка знала , що в нього на рахунку в АТ "Ощадбанк" знаходяться кошти в сумі 142698,47 гривень.

Вони з ОСОБА_2 вирішили купити у її дочки ОСОБА_4 двокімнатну квартиру, а ОСОБА_3 за їхні кошти купила собі трьохкімнатну квартиру.

В травні 2011 року він зняв свої кошти у банку в сумі 142 698,47 гривень та передав їх дочці ОСОБА_2 - ОСОБА_3, а остання внесла дані кошти у чотири банки в м. Черкаси.

При цьому, відповідачі обіцяли йому оформити на нього право власності на частину квартири АДРЕСА_1, в якій він проживав спільно з ОСОБА_2, проте цього не зробили, що й змусило його звертатись з даним позовом до суду .

Просив суд стягнути з відповідачів на його користь 142 698,47 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали.

При цьому, позивач ОСОБА_1 в ході розгляду справи уточнив період спільного проживання з ОСОБА_2 з лютого 2011 року до серпня 2013 року, оскільки позовній заяві зазначив , що з лютого 2012 року.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав, надавши письмові заперечення на позов.

Також, зазначив , що ОСОБА_2 певний період часу намагалася налагодити стосунки з ОСОБА_1 для спільного проживання, проте дані намагання не призвели до створення сім'ї та ведення спільного господарства.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у ОСОБА_1 грошові кошти не позичали, оскільки на цей рахунок відсутні будь - які докази - відсутня проста письмова розписка , договір , тощо.

Продаж однієї квартири та придбання ( купівля ) іншої квартири з боку відповідачів була здійснена за кошти від проданої квартири і зароблених коштів ОСОБА_3 , а квартира АДРЕСА_1 була придбана за кредитні кошти та передана в іпотеку банку.

Також, зазначив , що у позивача ОСОБА_1 є у власності частина будинку по АДРЕСА_1, де він зареєстрований та повинен проживати.

Заслухавши пояснення сторін , допитавши свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку про відмову у позовних вимогах ОСОБА_1, виходячи з наступних підстав.

За обставинами справи , вбачається , що позивач ОСОБА_1 познайомився із відповідачкою ОСОБА_2 .

Відповідачка ОСОБА_2 певний період часу намагалася налагодити стосунки з ОСОБА_1 для спільного проживання, проте дані намагання не призвели до створення сім'ї та ведення спільного господарства. Фактично це визнав і ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Посилання ОСОБА_1 про передачу ним грошових коштів в сумі 142698,47 гривень відповідачці ОСОБА_3 ніякими доказами не підтверджена, оскільки встановлено , що відсутня проста письмова розписка , договір позики , тощо.

Представник відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - ОСОБА_6 зазначив в ході розгляду справи , що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в категоричній формі заперечують обставини позики у ОСОБА_1 грошових коштів.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ст..ст. 1047 та 1051 Цивільного Кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

В ході розгляду справи , встановлено, що обставини передачі грошових коштів від позивача ОСОБА_1 у власність відповідачів ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 не мають підтвердження відповідними доказами, як то письмовий договір позики укладений між сторонами спору чи письмова розписка відповідачів про отримання грошей від позивача.

В судовому засіданні ці обставини визнав і сам ОСОБА_1, посилаючись на те, що довіряв ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила , що перебуваючи у банківській установі по своїх особистих питаннях , випадково побачила ОСОБА_1, а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яким ОСОБА_1 клав в сумку гроші. Що то були за гроші, яка їхня кількість та у зв'язку з якими обставинами була викликана їх передача вона не знає. За збігом часу ОСОБА_1 їй сказав, що це він передав гроші на придбання житла.

Свідок ОСОБА_7 зазначив , що ОСОБА_1 це його дядько , ОСОБА_1 та його мати - рідні брат та сестра.

Від своєї матері / за життя / він дізнався , що ОСОБА_1 віддав гроші іншим людям - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки їм довіряв та вони йому обіцяли , що він житиме разом з ними. Безпосередньо при передачі грошей він не був присутнім.

Свідок ОСОБА_9 зазначила , що вона являється рідною сестрою ОСОБА_1 та їй відомо що ОСОБА_1 віддав свої грошові збереження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на придбання квартири, проте ніяких документів про це не було складено. За поясненнями ОСОБА_1 - він так поступив , оскільки довіряв цим людям.

Також, обставини отримання грошей від ОСОБА_1 повністю заперечуються відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтвердив в судовому засіданні їх представник.

В той же час , посилання ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 про передачу грошей відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про обіцянки відповідачів оформити на нього частину квартири АДРЕСА_1 та зареєструвати його у квартирі, про внесення позичених ним грошей ОСОБА_3 в чотири банки - не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи відповідними доказами, окрім самих пояснень позивача ОСОБА_1

У відповідності до кредитного договору від 1.07.2008 року за № 014/2061/2/19029 та договору іпотеки від 1.07.2008 року за № 014/2061/2/19029 , укладених між ВАТ "Ерсте Банк" та ОСОБА_3, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була придбана відповідачкою ОСОБА_3 за кредитні кошти та передана банку в іпотеку із строком повернення кредиту - до 2028 року.

Умови вищевказаних договорів повністю спростовують твердження позивача ОСОБА_1 про обіцянки відповідачів оформити на нього право власності на дану квартиру.

Також, встановлено , що однокімнатна квартира за АДРЕСА_2 була продана, а трикімнатна квартира за АДРЕСА_3 була куплена пропорційно часток у власності ОСОБА_2 - 1/3 частка, ОСОБА_3 - 2/3 частки, що підтверджується договорами купівлі - продажу квартир від 14.07.2011 року.

В цій частині спростовуються доводи позивача ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 продала сама свою однокімнатну квартиру, а її дочка - відповідачка ОСОБА_3 купила лише собі трикімнатну квартиру.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Узагальнюючи вищенаведені обставини , суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 не довів відповідними і належними доказами своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в розмірі 142 698,47 гривень, і , як наслідок, не вказав правових підстав для стягнення моральної шкоди.

За таких обставин в позовних вимогах ОСОБА_1 має бути відмовлено.

На підставі ст.ст.11,60, 213-215, 88 ЦПК України, керуючись ст.ст. 16,1166 ЦК України суд -

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи , але не були присутні при проголошенні рішення , можуть подати апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. В. Клочко