22-ц/775/983/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Мирошниченко Ю.М.
Категорія 30 Доповідач Мальцева Є.Є.
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Мироненко І.П., Песоцької Л.І.

при секретарі - Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча» на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», третя особа: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі, про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. В заяві вказувала, що 28 серпня 2012 року її чоловік ОСОБА_2 під час роботи в ПАТ «ММК ім. Ілліча» загинув внаслідок нещасного випадку - обвалення нижнього відбійного щита, яким він був придавлений до стіни похилої частини пиловловлювача, отримавши травми несумісні з життям. У зв'язку з цим їй та неповнолітнім дітям загиблого, інтереси яких вона представляє у цій справі, завдана моральна шкода, що полягає в глибоких душевних стражданнях, обумовлених психоемоційним потрясінням, відчуттям самотності, розпачу, відчаю, вимушеними змінами буденного життя й необхідністю призвичаїтися до подальшого існування без чоловікової та батьківської підтримки. Просила стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди, завданої їй та двом неповнолітнім дітям загиблого, які залишилися на її піклуванні, по 200 000 грн кожному.

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «ММК ім. Ілліча», третя особа: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі, про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди по 120 000 грн. кожному. Стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1 1461, 60 грн. судових витрат на правову допомогу, а також судовий збір в розмірі 146,16 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ПАТ «ММК ім.Ілліча» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, просив рішення суду змінити, ухвалити нове, яким зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 50 000 грн. кожному. В обгрунтування скарги вказав, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення неповно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ПАТ «ММК ім.. Ілліча» - ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення суду змінити, заперечення позивача ОСОБА_1, яка просила скаргу відхилити і рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 загинув з вини відповідача внаслідок діяльності, пов'язаної з використанням відповідачем механізмів, що є джерелом підвищеної небезпеки. Позовні вимоги до ПАТ «ММК ім.Ілліча» є обґрунтованими, і вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачам підтверджена належними доказами, наданими суду, тому стягнув з відповідача на їх користь моральну шкоду. Разом з тим суд прийняв до уваги відповідальне ставлення відповідача до сім'ї загиблого, в тому числі, обставини, що підтверджують надання необхідної матеріальної допомоги: комбінат відшкодував позивачу витрати на поховання в сумі 21546,00 грн., надав 9500,00 грн. матеріальної допомоги, сплатив компенсацію за невикористану відпустку загиблого під час розрахунку з нагоди смерті, профспілковим комітетом виділено безоплатно 3 путівки його родині в СКОК «Ай-Даніль» загальною вартістю 22695,12 грн.. Тому суд частково задовольнив позов, і на відшкодування моральної шкоди стягнув по 120 000 грн. кожному, з урахуванням принципів розумності, поміркованості та справедливості. Розмір відшкодування витрат на правову допомогу та розмір судового збору, що підлягають стягненню з відповідача, був визначений з урахуванням відсоткового еквіваленту суми задоволених позовних вимог.

З висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується у зв'язку з тим, що він відповідає обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального права, і є обґрунтованим, оскільки підтверджується дослідженими судом і викладеними в рішенні доказами.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 є чоловіком позивача (а.с.8,9) та батьком дітей - сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.81, 82).

ОСОБА_2 працював на ПАТ «ММК ім. Ілліча» вогнетривником на гарячих ділянках робіт 5 розряду.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Роботодавець несе відповідальність за порушення зазначених вимог.

За правилами ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до частини 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з положеннями частини 2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Зі справи вбачається, що актом № 49/2 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1) та актом проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 23.08.2012 р. о 23 годині 30 хвилин на ПАТ «ММК ім, Ілліча» (форма Н-5), затверджених заступником начальника територіального управління Державного гірничого промислового нагляду в Донецької області 27.09.2012 р., встановлено, що смерть вогнетривника доменного цеху ПАТ «ММК ім. Ілліча» ОСОБА_2 настала від закритої тупої травми грудної клітки, яка супроводжувалася множинними переломами ребер, розривом правої легені, що ускладнилися травматичним шоком, що сталася в результаті обвалення нижнього відбійного щита, яким він був придавлений до стіни похилої частини пиловловлювача. Причиною нещасного випадку є порушення відповідачем вимог законодавства про охорону праці; незадовільний технічний стані зварних швів кріплення нижнього відбійного щита до стінок пиловловлювача системи аспірації підбункерного приміщення ДП-3; невиконання посадовими особами посадових обов'язків, що виразилося в недостатньому контролі за технічним станом металоконструкції пиловловлювача системи аспірації підбункерного приміщення ДП-3; незадовільна організація безпечного проведення робіт з очистки пиловловлювача системи аспірації підбункерного приміщення ДП-3 (а.с.12-28).

Таким чином, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці, недодержання вимог законодавства про охорону праці позивачі втратили свого батька та чоловіка, чим позивачці та дітям загиблого була заподіяна моральна шкода, яка призвела до порушення їхнього звичайного способу життя та спонукає до пошуку додаткових зусиль для організації життя і ця шкода повинна бути відшкодована відповідачем.

Як встановлено ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз'яснено п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди в даному спорі, суд керувався тим, що позивач та діти загиблого, якими вона опікується, зазнали душевних страждань у зв'язку зі смертю чоловіка та батька, що втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню; позивач та діти, інтереси яких вона захищає, позбавлені можливості матеріальної та моральної підтримки чоловіка та батька у подальшому їх житті; відновити попередній стан життя позивача неможливо, - тому із засад розумності та справедливості колегія суддів вважає обґрунтованим визначений судом розмір моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що чоловік позивача загинув внаслідок діяльності, пов'язаної з використанням відповідачем механізмів, що є джерелом підвищеної небезпеки, і суд у відповідності до вимог закону задовольнив вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди. При вирішенні питання щодо розміру відшкодування суд першої інстанції керувався роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», і обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивачів моральну шкоду в розмірі по 120 000 грн кожному, тим самим частково задовольнивши позов.

Враховуючи наведене, неможливо погодитись з доводами апеляції, що позовні вимоги не доведені, і що суд не визначив мотиви, з яких стягнув з відповідача на користь позивачів моральну шкоду саме в такому розмірі.

Також, слід зауважити, що суд першої інстанції належно обґрунтував й вмотивував розмір такого морального відшкодування з урахування добросовісного ставлення відповідача до сім'ї загиблого, а також засад розумності, виваженості та справедливості й конкретних обставин справи, з чим погоджується і апеляційний суд.

У зв'язку із доводами апеляційної скарги про те, що позивач не підписувала особисто позовну заяву, оскільки підпис не співпадає з іншими зразками її підпису в документах, що містяться в матеріалах справи, колегією суддів було перевірено ці обставини. В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 підтримала позов, підписала позовну заяву, що була складена юристом на виконання договору про правову допомогу позивачу, і заперечувала проти доводів апеляційної скарги. Тому неможливо прийняти до уваги доводи апеляції про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв'язку з розглядом справи у відсутності позивачів за участю їх представника, оскільки участь в судових засіданнях є правом сторін. Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд у порушення норм процесуального права послався на психологічний висновок як доказ заподіяння позивачам моральної шкоді, також не може вплинути на рішення суду, оскільки спір судом правильно вирішений незалежно від наявності такого висновку.

Таких порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовною підставою для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

В апеляційній скарзі відповідачем не наведено доводів та фактів, які б не були предметом дослідження суду першої інстанції, або б вплинули на правильність його висновків та належали б до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує прийняття апеляційним судом рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів, переглядаючи справу в межах апеляційного оскарження та заявлених позовних вимог, підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачає, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307,308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту о проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Мальцева Є.Є.

Песоцька Л.І.

Мироненко І.П.