Справа №2 -469/09
Провадження № 6/522/408/15
УХВАЛА

14 травня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відмову від примусового виконання Рішення Приморського районного суду від 29 квітня 2009 року по справі №2-469/09, що надійшла до Приморського районного суду від державного виконавця Другого Приморського Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а також Заяву ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду з України, -

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Другого Приморського Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції з заявою про відмову від примусового виконання Приморського районного суду від 29 квітня 2009 року по справі №2-469/09. В порядку та в строки, передбачені статтею 372 Цивільного процесуального кодексу України, державний виконавець Другого Приморського Відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 передала вказану заяву до Приморського районного суду для визнання.

28 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду з Заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду з України, накладеного на нього Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2012 року по справі № 1522/15572/12.

Розглянувши вищевказані заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення обох поданих заяв з наступних підстав.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню зокрема у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду.

Частиною 1 Статті 372 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. В частині третій цієї ж статті Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що за результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені норми чинного законодавства України, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_4, суд дійшов висновку, що необхідності у подальшому примусовому виконані рішення Приморського районного суду від 29 квітня 2009 року по справі №2-469/09 немає, відмова ОСОБА_1 від примусового виконання зазначеного рішення відповідає її внутрішній волі, оформлена у відповідності до чинного законодавства України і не порушує права жодних третіх осіб, у звязку з чим має бути визнана судом. Також з вищенаведених статей витікає, що визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду є однією з підстав закінчення виконавчого провадження, що в свою чергу передбачає скасування всіх вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду, в тому числі і скасування тимчасового обмеження громадянина України ОСОБА_3 у праві виїзду з України, накладеного за поданням державного виконавця Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2012 року по справі № 1522/15572/12.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1, ст. 3 та ст. 372 Цивільного процесуального кодексу України, а також ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати відмову ОСОБА_1 від примусового виконання Рішення Приморського районного суду від 29 квітня 2009 року по справі №2-469/09.

Заяву ОСОБА_3 задовольнити:

Скасувати тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_3 у праві виїзду з України, встановлене Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2012 року по справі № 1522/15572/12.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

14.05.2015