Справа № 226/174/15-ц
Провадження № 2/226/186/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

при секретарі Пікало К.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача Димитровської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до Димитровської міської ради про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Димитровської міської ради про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності, в обґрунтування якого вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2/29-872, виданого 29.06.1994 року ВО «Красноармійськвугілля». ОСОБА_4 заповіт на своє майно не складала, позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, дану спадщину він прийняв, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом з матір'ю. При зверненні до нотаріуса, з'ясувалося, що за життя ОСОБА_4 не зареєструвала своє право власності на квартиру в БТІ м.Димитров. На теперішній час неможливо в позасудовому порядку встановити право власності на спірну квартиру, тому позивач просив суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем з липня 2004 року до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідача Димитровської міської ради до судового засідання не з'явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, наполягав на задоволенні вимог позовної заяви.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду.

Судом встановлено, що квартира 37 в будинку 3 на м-ні «Світлий» в місті Димитров Донецької області, належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2/29-872, виданого ВО «Красноармійськвугілля» (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_5 помер до відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, 7).

Позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5).

ОСОБА_1 у період з липня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом, складеним комісією у складі працівників ПП « ПЖФ Гарант-Сервіс» та сусідів (а.с. 13).

За даними держаного нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори, наданими станом на 23 лютого 2015 року, на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа не відкривалась, заповіти від імені ОСОБА_4 не посвідчувались (а.с. 49, 50. 51).

Згідно з інформацією, наданою КП «БТІ» Димитровської міської ради, за реєстраційними даними відомостей про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 немає (а.с. 8).

На звернення позивача до реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції в Донецькій області для надання роз'яснень щодо проведення державної реєстрації права власності йому роз'яснено, що право власності на нерухоме майно не може бути зареєстроване за особою, яка померла, оскільки з її смертю її право та дієздатність припиняються (а.с. 10).

Факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем підтверджений в судовому засіданні також поясненнями свідків.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що ОСОБА_4 померла у 2005 р., у неї було дуже погане здоров'я та позивач останній рік постійно мешкав з матір'ю. Дружина позивача інколи приходила до них, варила їжу, а сам ОСОБА_1 постійно мешкав з матір'ю по день смерті за адресою: АДРЕСА_1. Вона сама мешкає у цьому ж під'їзді з 1981 р.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що позивача знає давно, це його друг. Позивач мешкав з матір'ю трохи більше року до її смерті. Постійно їй викликав лікаря. Дружина позивача варила їсти, а він сам відносив їжу ОСОБА_1 та його матері. На день смерті позивач мешкав з матір'ю та поховав за свій рахунок. Навіть у виконкомі ніяких грошей ще не отримав. Він також знав матір позивача, вона померла у 2005 р., мешкала за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами України.

Якщо право власності на майно оспорюється або не визнається іншою особою, власник майна, керуючись вимогами статті 392 Цивільного кодексу України може пред'явити позов про визнання його права власності.

Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, він не заявив про відмову від неї, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи пояснення свідків, інші докази, суд вважає доведеним факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, як встановлено судом, інших спадкоємців, крім позивача, які мали б право спадкувати після смерті ОСОБА_4 судом не встановлено, а тому суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власностi на спадкове майно, оскільки у позивача відсутня можливість в іншому, ніж судовий, порядку визнати за собою право власності на спірну квартиру.

На пiдставi ст.ст.328, 392, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57, 174, 09, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Димитровської міської ради про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 на час її смерті, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Петунін