_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1366/16
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31.12.2015 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду міста Одеси Прохоров П. А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з наведеною позовною заявою у якій просить визнати недійсним складений ОСОБА_3 від 15 січня 2014 року, р.№ 63, та визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.03.2015 року, р.№4-431, видане на імя відповідача.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: до позову не додано відомостей про сплату позивачем судового збору у належному розмірі.

Так, дослідивши матеріали позовної заяви суддя зазначає про наступне.

Вимоги про визнання недійсним заповіту та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за своєю правовою природою є не майновими та самостійними.

З викладеного вбачається, що:

За подання фізичною особою до суду позову, що містить вимогу немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 0,4 розмірів мінімальної заробітної плати (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

У випадку, відповідно до п. 13 постанови № 10 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог, що повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Таким чином звертаючись до суду з двома самостійними вимогами немайнового характеру позивач має сплатити судовий збір в загальному розмірі 974,40 грн., натомість позивач додає до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору в розмірі 243,60 грн.

Так, з метою усунення недоліків позову, що перешкоджають подальшому руху позову, позивачу слід надати до суду належні докази сплати судового збору у визначеному судом розмірі.

При цьому належним доказом сплати судового збору є фінансовий документ: платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Фінансовий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплено печаткою установи з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору. - Згідно наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ розяснень у постанові №10 від 17.10.2014 №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах ".

Окремо, щодо клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору, суддя зауважує, що відповідно до наданих у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (№10 від 17.10.2014 року), особа, яка заявляє відповідне клопотання, відповідно до ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розміні, натомість позивач, окрім викладених у заяві абстрактних письмових пояснень, що не мають конкретизованого формулювання та не підтверджені жодними доказами, надає лише пояснення щодо того, що якісь докази будуть надані до суду у наступному, та просить суд відкрити провадження у справі звільнивши позивача від сплати судового збору в повному обсязі.

Із такою заявою позивача погодитись не можливо з наступних підстав.

Наведеними вище розясненнями п. 29 Постанови Пленуму №10 від 17.10.2014 року прямо передбачено обовязок позивача подати докази скрутного майнового стану, при цьому відповідно до системного аналізу ст.ст. 10, 11, 57-60, 82, 208-210 ЦПК України, суддя, вирішуючи питання про звільнення позивача від сплати судового збору має постановити вмотивовану ухвалу, у якій йому, відповідно до приписів закону, слід послатися як на правові підстави так і на фактичні обставини. При цьому ухвала, як форма викладу рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

З такого вбачається, що самого посилання на невизначене коло обставин та їх доказів категорично недостатньо для позитивного вирішення питання про звільнення позивача від сплати судового збору, а тому відповідна заява позивача задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, або до якої не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 80, 119, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, залишити без руху.

Повідомити позивачу про необхідність виправити зазначені недоліки позову протягом 5 (пяти) днів з дня отримання цієї ухвали, із врахуванням наданих розяснень, щодо попередньо-встановленого судового збору.

Так, позивачу, з метою усунення недоліків позову слід сплатити судовий збір у розмірі 974,40 грн., та надати належні докази такого до суду, або надати належні докази, з яких вбачалися б підстави для звільнення позивача від сплати судового збору.

Розяснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П. А. Прохоров