У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 03 грудня 2014 року по справі за позовом Прокурора Тячівського району який діє в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації до Тячівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 де третіми особами є: Державна інспекція сільського господарства в Закарпатській області, Управління Держземагенства в Тячівському районі Закарпатської області про визнання незаконними розпорядження індивідуальної дії та недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року Прокурор Тячівського району який діє в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації звернувся в суд із позовом про визнання незаконними розпорядження індивідуальної дії та недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Тячівського районного суду від 03 грудня 2014 року задоволено позовні вимоги.

Проте, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій клопоче перед апеляційною інстанцією стосовно скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Мотивує, вимоги тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам норм процесуального та матеріального права.

У ході апеляційного розгляду, апелянтка ОСОБА_1 та представники, які діють у її інтересах в особах ОСОБА_2, і ОСОБА_3 підтримали вимоги скарги і просили задовольнити таку з наведених підстав.

Представник - прокуратури в особі ОСОБА_4 заперечив, вимоги скарги й просив відхилити таку як таку, що не спростовує висновки суду.

Представник Закарпатської ОДА в особі ОСОБА_5 підтримав доводи скарги та не заперечував щодо її задоволення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності незявившихся сторін.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що розпорядженнями голови Тячівської райдержадміністрації надано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Вільхівці, Тячівського району.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

А виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись у суд із позовом в інтересах держави, Прокурор Тячівського району зазначав, що голова Тячівської РДА приймаючи розпорядження про надання в приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за межами населеного пункту Вільхівці, вийшов за межі наданих йому повноважень.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 1 ЗУ Про місцеві державні адміністрації - виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади, і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 21 ЗУ Про місцеві державні адміністрації - місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

А п. а ч. 1 ст. 17 ЗК України передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Указана норма відсилає до іншої спеціальної норми ЗК України, яка розмежовує повноваження місцевих державних адміністрацій у сфері розпорядження землями державної власності.

А як слідує з абзацу 1 ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Такою нормою, яка визначає повноваження органу виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність являється ст. 122 ЗК України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 122 ЗК України (в редакції чинній на момент винесення спірних розпоряджень), районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або в користування в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Дана норма не надає права районній державній адміністрації на її території передавати земельні ділянки із земель державної власності у власність або в користування за межами населених пунктів для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Таким право наділена обласна державна адміністрація щодо передавання земельної ділянки на її території із земель державної власності у власність або в користування в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті, ч. 4 ст. 122 ЗК України.

Та як передбачено ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Слід також зазначити що ч. 6 ст. 118 ЗК України передбачає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, і при цьому не визначає повноваження органу виконавчої влади. Такі повноваження органу виконавчої влади визначає ст. 122 ЗК України, яка являється спеціальною нормою по відношенню до ст. 118 ЗК України.

А звідси, виносячи розпорядження № 656 від 22.10.2008 року (про надання дозволу на збір матеріалів по передачі земельної ділянки у власність) та розпорядження № 79 від 05.02.2009 року (про затвердження документації із землеустрою, яка посвідчує право власності на земельну ділянку) голова Тячівської РДА надав безоплатно в приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за межами населеного пункту с. Вільхівці Лази не маючи на це правових підстав, і діючи при цьому за межами наданих повноважень Тячівській РДА по розпорядженню земельною ділянкою із земель державної власності.

Розпорядження спірною земельною ділянкою за межами населеного пункту на цілі передбачені для будівництва та обслуговування житлового будинку входить до компетенції Закарпатської ОДА.

Оскільки розпорядження голови Тячівської РДА не відповідають вимогам норм Земельного законодавства яке в даному спорі має спеціальний статус, а звідси Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 468468 від 25 березня 2009 року виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером № :03:001:0015 загальною площею 0,2500 га. за межами населеного пункту с. Вільхівці Лази, Тячівського району Закарпатської області для будівництва та обслуговування житлового будинку не можна вважати законним, так-як виданий на підставі незаконних розпоряджень голови Тячівської РДА.

Наведені порушення чинного земельного законодавства, які свідчать про незаконність набуття ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для будівництва, встановлені прокуратурою Тячівського району лише в грудні 2012 року, коли була проведена перевірка Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області з питань дотримання вимог земельного законодавства. По результатам перевірки складено акт від 10.12.2012 року.

Згідно ч. 1 ст. 261 перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Зазначена обставина вказує на те, що прокурор звернувся з позовом до суду в межах строку загальної позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України. А звідси, строк позовної давності не пропустив, а тому й відсутні підстави для вимоги про поновлення йому такого.

Апелянтка посилається на абзац 1 п. 12 ОСОБА_6 Перехідних положень ЗК України (в редакції яка діяла на час винесення спірних розпоряджень) та при цьому зазначає, що Тячівська РДА вправі була приймати такі розпорядження.

Проте з таким посиланням не можна погодитись, оскільки розпорядженням земель державної власності за межами населених пунктів входило до повноважень - відповідних органів виконавчої влади. Таким органом виконавчої влади у відповідності до приписів ч. 4 ст. 122 ЗК України є обласна державна адміністрація щодо передавання земельної ділянки із земель державної власності у власність за межами населених пунктів для всіх потреб.

Наявна в рішенні суду описка стосовно неправильного зазначення змісту в розпорядженні № 79 від 05.02.2009 року, а саме: про затвердження документації із землеустрою, яка посвідчує право власності на земельну ділянку не впливає на законність рішення суду, а на підставі ст. 219 ЦПК України така описка може бути із власної ініціативи суду першої інстанції або за заявою сторони процесу, виправлена.

Встановивши обґрунтованість позовних вимог, суд першої інстанції підставно задовольнив позовні вимоги.

Позаяк доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін .

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : _________________

_________________