АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/63/15 Головуючий 1 інстанції - Хайкін В.М.
Справа № 618/685/13-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія -відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Пилипчук Н.П.

при секретарях: Асєєвій В.В., Костенко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ПрАТ "Акціонерної страхової компанії "ІнтерТрансПоліс" про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортонї пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ПрАТ "Акціонерної страхової компанії "ІнтерТрансПоліс", в в якій з урахуванням уточнень просив про стягнення матеріальних збитків в сумі 51 298 грн. 92 коп., стягнення суми на правову допомогу з розмірі 4000 грн., а також судового збору.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 10.07.2012 року о 16-30 годині, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Huyndai Tukson, державний номер НОМЕР_1, виїжджаючи від будинку №10 на вул. Бакуліна, в м. Харкові, не надав дорогу автомобілю Ford, державний номер НОМЕР_2, внаслідок чого сталося зіткнення, заподіяно матеріальну шкоду.

Відповідач в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити. Пояснив, що дійсно 10.07.2012 року, мала місце дорожньо-транспортна пригода з його участю, але відповідати за позовом повинна страхова компанія, так як цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ "Акціонерної страхової компанії "ІнтерТрансПоліс". Тому позов не визнає.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року частково задоволено позов ОСОБА_3. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 51 298 грн. 92 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 552,99 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Посилається на ті ж обставини, що і в суді першої інстанції.

Крім того з апеляційною скаргою також звернувся ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача ОСОБА_3. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення районного суду та постановити нове рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертизи. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що він довів розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги. Наголошує на те, що представник позивача не може розрахувати кількість витраченого часу перебування у суді на правову допомогу у останньому слуханні справи тому, що представник не знає в який саме момент закінчиться справа і суд піде до нарадчої кімнати. Крім того, зазначає, що суд не стягнув витрати на проведення експертизи у розмірі 1470,00 грн.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 31 липня 2014 року вказана справа була направлена до Дзержинського районного суду м. Харкова для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення витрат, пов"язаних з проведенням експертизи в сумі 1470,00 грн.,

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати, пов"язані з проведенням експертизи в розмірі 1470,00 грн.,

Вказане додаткове рішення сторонами не оскаржено.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_1, завданої в наслідок ДТП в сумі 51298 грн. 92 коп , суд першої інстанції виходив з того, що Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.08.2012 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо- транспортної події, в наслідок якої ОСОБА_3 завдано матеріальної шкоди. Розмір матеріальної шкоди на суму 51298 грн.92 коп. доведено висновком авто- товарознавчої експертизи від 28.03.2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції керуючись ч.1 ст. 56 ЦПК України вказав що позбавлений можливості перевірити обґрунтованість вказаних витрат, так як позивачем суду не надано відомостей, чи отримував позивач допомогу від фахівця в галузі права, чи мала вказана особа надавати таку допомогу, не представлено також розрахунку робочого часу особи, яка надавала правову допомогу, та в чому вона була виражена.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи та зібраним у справ доказам.

Матеріали справи свдчать, що 10.07.2012 року о 16-30 годині ОСОБА_1 керуючи автомобілем Huyndai Tukson, державний номер НОМЕР_1, виїжджаючи від будинку №10 на вул. Бакуліна, в м.Харкові не надав дорогу автомобілю Ford, державний номер НОМЕР_2, який належить позивачу по справі на праві власності, внаслідок чого сталося ДТП, заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_3.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.08.2012 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Вимогами статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справи про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана дове сти ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подають ся сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно висновку авто - товарознавчої експертизи №2249 від 28.03.2013 року, розмір матеріальної шкоди, причиненої позивачу ОСОБА_3, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.07.2012 року, на момент складення судової експертизи, складає 51298 грн. 92 коп( а. с. 29-34).

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, заподіяна майну громадянина підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, якщо особа, яка завдала шкоду, не доведе, що шкода спричинена не з її вини.

Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто, в частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судова колегія вважає безпідставним посилання ОСОБА_1, що він не є належним відповідачем у справі та що відповідачем повинна бути ПрАТ "Акціонерна страховя компанія "ІнтерТрансПоліс", так як на момент скоєння дорожньо- транспортної пригоди його цивільно- правова відповідальність була застрахована відповідно до Полісу обов"язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20 квітня 2012 року та він своєчасно повідомив страхову компанію про настання дорожньо - транспортної пригоди ( а. с. 41,42). Але доказів направлення повідомлення та отримання ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ІнтерТрансПоліс" цього повідомлення в порушення вимог ст. 60 ЦПК України ОСОБА_1 не надав, матеріали справи також не містять таких доказів. Тому надана відповідачем копія такого повідомлення не є таким доказом. Судом неодноразово направлялися судові повістки ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ІнтерТрансПоліс", але вони повернуті поштою з відміткою, що адресат за вказаною адресою не знаходиться. З інформації державної реєстраційної служби України вбачається, що вказана юридична особа з 13.10.2014 року в стані припинення. Позивач наполягає на стягненні матеріальної шкоди з ОСОБА_1, якого визнано винним у скоєнні дорожньо- транспортної події, в наслідок якої позивачу завдано матеріальної шкоди.

В п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов"язку письмового надання страховику з яким укладено договір обов"язкового страхування цивільно- правової відповідальності, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права виключають відповідальність страховика ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ІнтерТрансПоліс" щодо виплати позивачу завданої внаслідок ДТП шкоди та таке відшкодування покладається на відповідача ОСОБА_1

В зв"язку з наведеним суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_1, завданої в наслідок ДТП в сумі 51298 грн. 92 коп , обґрунтовано виходив з того, що Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.08.2012 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо- транспортної події, в наслідок якої ОСОБА_3 завдано матеріальної шкоди. Розмір матеріальної шкоди на суму 51298 грн.92 коп. доведено висновком авто- товарознавчої експертизи від 28.03.2013 року.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 в задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Згідно з постановою КМУ від 27 квітня 2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративніх справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" граничний розмір витрат, пов'язаний з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, у разі якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, яка обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі за годину роботи виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачем, представником позивача, не представлено відомостей, чи отримував позивач допомогу від фахівця в галузі права, чи мала вказана особа надавати таку допомогу, не представлено також розрахунку робочого часу особи, яка надавала правову допомогу, та в чому вона була виражена. Зазначене позбавило суд першої інстанції перевірити обґрунтованість вказаних вимог. Представник ОСОБА_3 не надав і апеляційному суду розрахунку робочого часу особи, яка надавала правову допомогу, та не вказав в чому вона була виражена, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги частково.

Витрати, пов"язані з проведенням експертизи в розмірі 1470,00 грн. стягнуті з відповідача на користь ОСОБА_3 додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року . Вказане рішення сторонами не оскаржено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: