Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 333/5891/14-ц Головуючий у 1 інстанції Дмитрієва М.М.
Номер провадження 22-ц/778/3996/15 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі: Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Краснокутської О.М.,

Каракуши К.В.

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, суб'єкта оціночної діяльності СПД ФО ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вартанова Олеся Степанівна, Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про визнання незаконною реєстрації права власності на квартиру та відновлення становища, шляхом скасування реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, до ОСОБА_2., суб'єкта оціночної діяльності СПД ФО ОСОБА_3., про визнання незаконною реєстрації права власності на квартиру та відновлення становища шляхом скасування реєстрації.

В обґрунтування позову позивачка зазначала, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 20 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. і зареєстрованого в реєстрі за № 3821.

27 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. було укладено договір позики на суму 50192, 00 грн. В забезпечення виконання договору позики 27 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С., зареєстрований в реєстрі за № 8263, за яким ОСОБА_1 (іпотекодавець) передала ОСОБА_2. (іпотекодержателю) нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 звернув стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку та зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яка міститься у п. 19 договору іпотеки від 27 грудня 2011 року.

Позивачка вважає таку реєстрацію незаконною, здійсненою з порушенням діючого законодавства, оскільки вона не підписувала договір з суб'єктом оціночної діяльності - ОСОБА_3. № 05-13-29 від 29 травня 2013 року, звіт про оцінку предмета іпотеки позивачці не надсилався,здійснювався без її участі.

На підставі викладеного просила суд відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2., здійсненого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 2884777 від 05 червня 2013 року та поновити право власності на квартиру за ОСОБА_1

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2015 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В засідання судової колегії з»явилась позивачка ОСОБА_1 і її представник.

Інші особи не з»явились, повідомлені про час і місце розгляду справи. Заяви про причини неявки не надали.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 і її представника ,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається,що 27.12.2011року між позивачкою ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2. був укладений нотаріально посвідчений договір позики на суму 50192гр. на строк до 27.06.2012 року.

В забезпечення виконання зобов»язань за цим договором 27.12.2011року між ними був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С.,за умовами якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1(т.1 а.с.84-90), за умовами якого сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки,зокрема, шляхом передачі в позасудовому порядку іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов»язання в порядку,встановленому ст.ст.36,37 Закону України «Про іпотеку».

Із матеріалів справи також видно ,що у зв»язку із невиконаням позивачкою ОСОБА_1 договору позики -неповернення боргу - відповідач ОСОБА_2 через нотаріуса,який діяв у встановленому ст.84 Закону України «Про нотаріат» порядку, передав позивачці ОСОБА_1 заяву про вимогу повністю погасити борг протягом тридцяти днів з моменту одержання цієї заяви ,а у разі непогашення у цей строк - здійснення ним свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором .

Позивачка отримала заяву 09.07.2012року і зобов»язалась повернути гроші в сумі 50 192гр. ОСОБА_2. до 09.08.2012року,про що особисто власноруч написала на заяві(т.1 а.с.92) і що підтвердила у судовому засіданні судової колегії.

В засіданні судової колегії позивачка пояснила ,що до встановленого строку- 09.08.2012 року вона сплатила відповідачу половину зазначеного у заяві боргу.

У зв»язку із непогашенням ОСОБА_1 боргу ОСОБА_2 31.05.2013 року звернувся до реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області з заявою про проведення державної реєстрації права власності за ним на квартиру АДРЕСА_1.

05 червня 2013 року державний реєстратор Гуляєв О.О. розглянув заяву ОСОБА_2. і постановив рішення № 2884777 про проведення державної реєстрації права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.(т.1 а.с.163).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і суб»єкта оціночної діяльності ОСОБА_3. про визнання незаконною реєстрації права власності на квартиру та відновлення становища, шляхом скасування реєстрації,суд першої інстанції виходив із того,що ОСОБА_2 діяв у відповідності до умов договору,а реєстрація права власності здійснена державним реєстратором на підставі рішення № 2884777 від 05.06.2013 року,яке не визнано неправомірним у встановленому законом порядку і не оспорювалсь позивачкою.

З такими висновками суду судова колегія погоджується і визнає їх правильними,виходячи із наступного.

За вимогами ст. 36Закону України «Про іпотеку» N 898-IV, 05.06.2003 сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

Згідно до вимог ст.37 Закону України «Про іпотеку»Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Таким чином дії відповідача ОСОБА_2. щодо звернення до реєстраційної служби з заявою про проведення за ним державної реєстрації права власності на предмет іпотеки відповідали умовам укладених договорів позики, іпотеки і вимогам закону.

Згідно зі ст. 119 ЦПК України предметом і підставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є позовні вимоги і обставини, якими останній обґрунтовує вимоги.

Звертаючись до суду з позовом до іпотекодержателя ОСОБА_2. і суб»єкта оцінювальної діяльності ОСОБА_3. про визнання незаконною реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.і її скасування ,позивачка обґрунтовувала свої вимоги тим, що реєстрація права власності на спірну квартиру Державною реєстраційною службою України здійснена всупереч закону.

Згідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р.із змінами,що діяли на час здійснення оспорюваної реєстрації, державна реєстрація прав є публічною,проводиться органом державної реєстрації прав.

Згідно до вимог п1) ч.1 ст.8 цього Закону орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

За змістом ст.9 зазначеного Закону Державний реєстратор крім іншого встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію, та сторін (сторони) правочину, згідно з яким відбувається державна реєстрація виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації, її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень, про скасування запису, погашення запису та внесення змін до записів у Державному реєстрі прав; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав, видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Таким чином питання щодо встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно, а також інші питання ,що пов»язані із реєстрацією прав на нерухоме майно є компетенцією органу державної реєстрації прав і зокрема, Державного реєстратора.

Із позовної заяви ОСОБА_1 видно,що позов до державного реєстратора Гуляєва О.О. про незаконність здійсненої реєстрації права власності ОСОБА_2. на нерухоме майно, а також щодо оспорення рішення реєстратора,на підставі якого здійснена така реєстрація,не пред»явлений.

Не залучений до участі у справі у якості відповідача і самий орган державної реєстрації прав,який брав у справі участь як третя особа.

Таким чином судом правильно встановлено,що оскільки підставою для внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 є рішення №2884777 від 05червня 2013року державного реєстратора Гуляєва О.О.(а.с.163 т.1),яке не визнано неправомірним у встановленому законом порядку і не оспорено позивачкою, то,виходчи із вимог ст. 11 ЦПК України і меж заявлених позовних вимог, вважати реєстрацію права власності за ОСОБА_2 незаконною немає підстав.

Згідно до вимог ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій,вчинення яких не є обов»язковим для неї.

Реєстрація права власності,яка на думку позивачки здійснена з порушенням вимог Закону України «Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і її скасування не є компетенцією іпотекодержателя ОСОБА_2. і суб»єкта оцінювальної діяльності ОСОБА_3. , а тому з урахуванням встановлених обставин справи і наведених вимог закону судова колегія приходить до висновку про те,що підстави для задоволення позову про незаконність реєстрації права власності на спірне нерухоме майно,який пред»явлений до ОСОБА_2. і ОСОБА_3 , відсутні і рішення суду першої інстанції є правильним.

Посилання в апеляційній скарзі на часткове виконання позивачкою боргового зобов»язання не є підставою для задоволення позовних вимог,оскільки дії відповідача ОСОБА_2.із звернення до органів державної реєстрації прав,відповідали умовам договору в вимогам закону.

Посилання на порушення процедури вимог закону «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є неспроможними,оскільки не стосуються компетенції відповідачів.

Інші доводи є також безпідставними і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: