22-ц/775/306/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Адамова Т.С..
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Песоцької Л.І., Кочегарової Л.М.,

при секретарі - Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Шуліка Аліни Володимирівни - на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

17.06.2014 року представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернувся в суд з позовом, в обгрунтування якого посилався на те, що 12.10.2006 року відповідно до кредитного договору №MRKORX10030046 Банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 2189,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умови договору не виконав, у зв'язку з чим станом на 02.06.2014 року існує заборгованість: за кредитом 2189,76 грн., по процентам за користування кредитом 9521,91 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 982,10 грн., 30151 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штраф 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 2142,24 грн. (процентна складова). Всього сума заборгованості складає 45487,02 грн., яку позивач просив стягнути на його користь, відшкодувати сплачений у зв'язку із зверненням до суду судовий збір у сумі 454,87 грн..

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2014 року у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПривтБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліка А.В. в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Шишелової Н.В., яка просила задовольнити скаргу, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає відхиленню з наступних причин.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Банк безпідставно звернувся до суду з даним позовом, оскільки 07 лютого 2008 року судовим наказом з відповідача вже було стягнуто на користь позивача суму заборгованості за кредитом. Таким чином, Банк скористався своїм правом на дострокове повернення заборгованості по кредиту, тому договірні правовідносини між сторонами припинилися, і немає підстав для стягнення кредиту, нарахування процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія судів не може не погодитись, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що Банк 12.10.2006 відповідно до кредитного договору №MRKORX10030046 надав ОСОБА_2 кредит в сумі 2189,77 грн., який він отримав в той же день, що сторони не оспорювали. Сплата відсотків за користування кредитом складає 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно з 14 по 18 числа кожного місяця в сумі 158,84 грн, кінцевій строк повернення кредиту - 12 жовтня 2008 року. З умовами кредиту відповідач був ознайомлений під підпис в день укладання договору ( а.с.10,12-19).

Звертаючись до суду, позивач надав розрахунок боргу у зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 умов договору, згідно з яким станом на 02.06.2014 року заборгованість відповідача складає 45487,02 грн, з них: 2189,77 грн заборгованість за кредитом, 9521,91 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 982,10 грн заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 30151 грн пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг штраф 500,00 грн. (фіксована частина) та штраф 1438,60 грн. (процентна складова).

Судом також встановлено, що 22.01.2008 року Банк вже звертався до суду з вимогами до відповідача. Згідно з заявою про видачу судового наказу від 22.01.2008 року, Банк просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованості станом на 21.01.2008 року в розмірі 4648 грн, яка складалася з заборгованості за кредитом в сумі 2189,77 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1434,93 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом 640,50 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом в розмірі 382,80 грн (а.с.70-71).

Судовим наказом Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07 лютого 2008 року було стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 заборгованість у сумі 4648 грн. (а.с.72).

За змістом статей 610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється х підстав, передбачених договором або законом.

Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-610, 604-609 ЦК України.

Як роз'яснено пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-610, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, яким є й судовий наказ від 07 лютого 2008 року, припиняються правовідносини сторін, що грунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим може виникати грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України. А таких вимог Банк не заявляв.

Суд першої інстанції, врахувавши наведене, дійшов правильного висновку про те, що судовим наказом з відповідача заборгованість була стягнута в повному обсязі, тому немає підстав для задоволення позову. У зв'язку з цим суд у відповідності до вимог закону не прийняв до уваги й заяву відповідача про застосування строку позовної давності до вимог Банку, оскільки вважав відсутніми між сторонами кредитні правовідносини, і відмовив у задоволенні позову за безпідставністю.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач заборгованість не погасив, і після прийняття судового наказу договір не був розірваний, заборгованість не погашена, а, відповідно, договір діє, тому нарахування відсотків і пені за користування кредитом є правомірними, неможливо прийняти до уваги, оскільки вони суперечать вищенаведеним роз'ясненням, наданим постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

З тих же підстав неможливо погодитись із доводами апеляції щодо неправомірності оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами, комісією, пенею за інший період після стягнення боргу судовим наказом, і про відмову у частині стягнення неустойки, оскільки такі умови передбачені кредитним договором, правовідносини за яким припинилися.

Також не впливають на рішення суду твердження апелянта щодо його звернення до суду в межах строку позовної давності, оскільки судом відмовлено в позові по суті спору, і вони не мають правового значення по справі.

Таким чином, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування рішення суду, у зв'язку з чим рішення суду підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга представника позивача підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Шуліка Аліни Володимирівни - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді