Справа № 369/2822/15 Головуючий у І інстанції Ковальчук Л.М.
Провадження № 22-ц/780/5124/15 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 26 08.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

8 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Лащенка В.Д., Фінагєєва В.О.,

при секретарі : Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною заявою, обґрунтовуючи її вимоги тим, що 23 червня 2015 року його представник ОСОБА_4 отримав постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР Департаменту ДВС Мінюсту України) про відкриття виконавчого провадження № 47611403 та постанову про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 20 травня 2015 року.

У вказаних постановах зазначено, що виконавче провадження № 47611403 відкрито на підставі виконавчого листа № 369/256/13-ц від 13 травня 2015 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Національний кредит» 17 058 693,68 грн. суми заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24Ф/2010/05/-588/2-1 від 6 грудня 2010 року.

Заявник вважає, що даний виконавчий лист підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки заочне рішення, на підставі якого було видано цей виконавчий документ було скасовано судом, що його ухвалив. Тобто постанова старшого державного виконавця Бойко О.М. про відкриття виконавчого провадження від 20 травня 2015 року винесена на підставі виконавчого документа, який виданий судом помилково.

Крім цього, у виданому виконавчому листі не вірно зазначено адресу боржника, а саме замість правильної адреси: АДРЕСА_1, вказано адресу: АДРЕСА_2.

Ураховуючи вищенаведене, заявник просив суд визнати виконавчий лист № 369/256/13-ц, виданий 13 травня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2015 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, заявник, через представника за довіреністю Михалюк К.О., подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги заяви.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки заявником не доведено, що виконавчий лист був виданий судом помилково, а обов'язок боржника виконати рішення є припиненим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони не суперечать вимогам процесуального законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

У відповідності з нормами Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» (ч 1 ст. 369 ЦПК України).

Так судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2013 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Національний Кредит» стягнуто 17 058 693,68 грн. заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24Ф/2010/05/-588/2-1 від 6 грудня 2010 року, а також понесені судові витрати в розмірі 3 441 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 29 березня 2013 року вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

25 липня 2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено повторне заочне рішення, яке ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 травня 2014 року залишене без змін, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Національний кредит» заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 24Ф/2010/05/-588/2-1 від 6 грудня 2010 року в загальному розмірі 17 058 693 грн., а також понесених судових витрат в розмірі 3 441 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання заочного рішення суду від 25 липня 2013 року було видано виконавчий лист № 369/2822/13-ц від 17 жовтня 2013 року.

Однак, постановою державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС України Юхименко О.С. виконавчий лист було повернуто до Києво-Святошинського районного суду Київської області на підставі вимог ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 квітня 2014 року поновлено строк апеляційного оскарження на заочного рішення від 25 липня 2013 року та відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2

3 червня 2014 року представник ПАТ «Банк Національний Кредит» Скляров Д.М. звернувся до суду із заявою, в якій просив видати йому виконавчий лист, оскільки ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 травня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а заочне рішення Києво-Святошинського районного суду від 25 липня 2013 року залишено без змін.

З матеріалів виконавчого провадження № 47611403, які були витребувані судом ухвалою від 16 липня 2015 року, вбачається, що з метою виконання вказаних судових рішень 13 травня 2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 369/256/13-ц.

В подальшому, за заявою стягувача головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Мінюсту України Бойком О.М. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 47611403 та про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 20 травня 2015 року.

За правилом ч.ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи наведені норми закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки заявником не доведено тих обставин, що виконавчий лист був виданий судом помилково, а обов'язок боржника виконати рішення, яке набрало законної сили, відсутній повністю або частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником.

Поруч з цим, встановлені недоліки виконавчого листа про дату постановлення заочного рішення та адресу боржника не є підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що в силу положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України сторони виконавчого провадження, в тому числі і боржник, наділені правом на звернення до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, допущеної при його оформленні або видачі.

Отже, районний суд правильно встановив усі фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно визначився із тим, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню, правильно та обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, а ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315, 369 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: