У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», поданою його представником Шулікою Аліною Володимирівною, на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 29 листопада 2005 року між ним та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за яким позичальник отримав кредит в сумі 7 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 36% річних за користування кредитними коштам. У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_3 зобов'язання не виконувала, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2014 року виникла заборгованість в сумі 19 345,87 грн. Судовим наказом Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 квітня 2008 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в сумі 7 219,18 грн. З огляду на зазначене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 13 233,02 грн як різницю між загальним боргом та сумою, що стягнута судовим наказом.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 травня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 13 233,02 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2014 року, арифметичну помилку у якому виправлено ухвалою апеляційного суду від 23 вересня 2014 року, рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 травня 2014 року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за процентами в сумі 1 095,30 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2014 року, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконувала умови кредитного договору щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, що є підставою для стягнення заборгованості у визначеній у позові сумі.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині суми стягнутої заборгованості, суд апеляційної інстанції, застосувавши позовну давність, виходив з того, що позов здано на пошту 6 травня 2014 року і відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції повністю погодитись не можна.

Судами встановлено, що 29 листопада 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за яким позичальник отримав кредит в сумі 7 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 36% річних за користування кредитними коштам. У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_3 не виконувала зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2014 року виникла заборгованість в сумі 19 345,87 грн, яка складається з 5 015,33 грн заборгованості за кредитом та 14 330,54 грн заборгованості за процентам за користування кредитом.

Судовим наказом Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30 квітня 2008 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 7 219,18 грн.

Оскільки цим судовим наказом стягнуто заборгованість за кредитом і процентами за користування ним, апеляційний суд, перевіряючи розрахунок заборгованості, дійшов правильного висновку про зарахування сум, стягнутих з відповідача, на погашення саме таких платежів.

Проте помилково вважав, що черговість погашення заборгованості сторонами не визначена.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У заяві на оформлення кредитної карти відповідач підтвердив, що укладений сторонами договір складається із цієї заяви та Умов і правил надання банківських послуг, Пам'ятники клієнта та Тарифів.

Суд апеляційної інстанції не врахував, що питання черговості і розміру погашення боргових зобов'язань сторони погодили у Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору (п. 5.6.1 Умов і правил надання банківських послуг). Таких умов договору апеляційний суд не врахував і відповідних обставин не встановив.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 9.12 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що кредитний договір діє впродовж 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

У п. 5.4 розділу II Умов і правил надання банківських послуг строк погашення кредиту у повному обсязі визначений не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «Моnth».

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні карти як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною картою, які є складовою кредитного договору, карта діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії карти (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Апеляційний суд, визначивши розмір заборгованості з урахуванням строку позовної давності, не встановив строк дії платіжної карти, початку перебігу позовної давності і дійшов передчасного висновку про її сплив.

Відповідач подала до суду першої інстанції заперечення, в яких позов не визнала з підстав необґрунтованості суми заборгованості і вказувала на сплив позовної давності.

Так як можливість застосування строку позовної давності закон пов'язує із відповідною заявою сторони у спорі, апеляційний суд не визначився, чи є саме по собі посилання на строк позовної давності заявою про його застосування.

Згідно зі ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Таким чином, зазначеними положеннями цивільного процесуального законодавства на суд апеляційної інстанції покладено обов'язок перевіряти законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, встановлені судом фактичні обставини і усувати недоліки, допущені судом першої інстанції.

Ураховуючи викладене, рішення апеляційного суду на підставі ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», подану його представником Шулікою Аліною Володимирівною, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар С.О.Карпенко Д.О.Остапчук