Справа № 577/4143/15-ц
Провадження № 6/577/176/15
У Х В А Л А

"27" серпня 2015 р. м.Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря Сущенко І.О.,

державного виконавця Назаренка Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі подання старшого

державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, яке погоджене з в.о. начальника відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, який є громадянином України, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов»язань за виконавчим листом № АЕ-204/1997, виданим Конотопським міським судом Сумської області 19 грудня 2000 року з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Своє подання обгрунтовує тим, що на виконанні у відділі ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавчий лист № АЕ-204/1997 виданий Конотопським міським судом Сумської області 19 грудня 2000 року з метою виконання рішення суду від 31 жовтня 1997 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки Аліни, яка народилася 7 листопада 1996 року, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. За вказаним виконавчим листом державним виконавцем було відкрите виконавче провадження. Проведеною державним виконавцем перевіркою майнового стану боржника ОСОБА_2 встановлено, що у нього відсутнє майно, на яке може бути звернуте стягнення, будь-яких доходів боржник не отримує. При виході за адресою місця проживання ОСОБА_2 державний виконавець не мав змогу перевірити майновий стан боржника, так як він був відсутній вдома. Станом на 31 липня 2015 року ОСОБА_2 ніде не працює, не має заробітку та доходу. Тому, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України, прохає тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов»язань за рішенням суду.

В судовому засіданні старший державний виконавець відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 подання підтримав.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 6922834, вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Встановлено, що рішенням Конотопського міського суду Сумської області від 31 жовтня 1997 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліментів на утримання доньки Аліни, яка народилася 7 листопада 1997 року, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця (а.с. 5) .

З метою виконання вищевказаного рішення суду, 19 грудня 2000 року Конотопським міським судом був виданий дублікат виконавчого листа № АЕ-204/1997 (а.с. 5-6 ).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Конотопського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 23 грудня 2000 року за вказаним виконавчим листом було відкрите виконавче провадження № 6922834 (а.с. 9), яке в подальшому було передане для проведення виконавчих дій старшому державному виконавцю відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 (а.с. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим законом заходів виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 вищевказаного закону передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням державний виконавець звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов»язання за рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров»я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Застосування таких обмежень може мати місце тільки у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

В судовому засіданні старший державний виконавець Назаренко Я.О. пояснив, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів тим, що він не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, не з»являється на виклики державного виконавця, не підтримує стосунків із своєю донькою Аліною, ІНФОРМАЦІЯ_1, не повідомляє стягувача за виконавчим листом і державного виконавця про місце роботи та проживання.

На підставі визначених у ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» обов»язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов»язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов»язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов»язок у нього є реальні можливості, і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об»єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв»язку із зазначеним, сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчими документами або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 6922834, ОСОБА_2 частково здійснював сплату аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

В матеріалах зазначеного виконавчого провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_2 не з»являвся на виклики державного виконавця, перешкоджав державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій.

В судовому засіданні старший державний виконавець відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 також пояснив, що він не володіє даними про те чи має боржник закордонний паспорт, чи були у нього останнім часом виїзди за кордон, чи має він намір виїхати за межі України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, з метою ухилення від виконання вказаного рішення суду має намір виїхати за межі України, а тому його слід тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов»язань за рішенням суду про стягнення з нього аліментів.

Керуючись ст. 377-1, п. 24-1 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_4