Справа № 2/2506/1080/12 Провадження № 22-ц/795/1629/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Сапон А. В. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

25 серпня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець Н.С.
суддів:Бечка Є.М., Острянського В.І.
при секретарі:Мартиновій А.В.
за участю:державного виконавця Овсійко М.О., боржника ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2015 року у справі за поданням державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про примусове проникнення до житла,

в с т а н о в и в:

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 17 липня 2012 року з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_6 52 852 грн. боргу та 79 грн. судових витрат. Деснянським районним судом м. Чернігова на підставі рішення 5 жовтня 2012 року видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції.

У квітні 2015 року державний виконавець звернувся до суду з поданням у якому просив вирішити питання про примусове входження до житла боржника ОСОБА_5, а саме до квартири АДРЕСА_1. Державний виконавець посилався на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2015 року задоволене подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Насолевець Ю.С. і дозволено працівникам цього відділу ДВС примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, в якій проживає боржник ОСОБА_5, для проведення виконавчих дій.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Боржник посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення. ОСОБА_5 вказує на те, що квартира, про примусове проникнення до якої ухвалене судове рішення не є її власністю, вона там не зареєстрована і не проживає, не має за цією адресою майна, про що надавала до ДВС відповідні довідки з місця свого проживання і реєстрації. Боржник також посилається на положення ст. 12 Загальної декларації прав людини та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У судовому засіданні боржник підтримала апеляційну скаргу, наполягаючи на тому, що вона за адресою, вказаною державним виконавцем не проживає і не зареєстрована та не має за цією адресою майна, про що неодноразово повідомляла державного виконавця.

Державний виконавець просила апеляційну скаргу відхилити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Суд першої інстанції задовольняючи подання державного виконавця і дозволяючи працівникам Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 послався на те, що боржник перешкоджає проведенню виконавчих дій, а зі слів сусідів державним виконавцем встановлено, що боржник проживає саме за вказаною вище адресою. Проте, такі висновки суду не відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно до визначення, даного ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем проживання особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово поживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання ( ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Боржник ОСОБА_5 відповідно до даних паспорта на її ім'я, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 2002 року. Дана обставина підтверджується також довідкою виконкому Пісківської сільської ради № 141 від 05.06.2015 року. Квартира АДРЕСА_1 належить громадянину ОСОБА_8, що встановлено з даних довідки комунального підприємства «Деснянське» № 1074 від 10.03.2015 р., копія якої приєднана державним виконавцем до свого подання про примусове проникнення до житла боржника. Доказів, які безспірно підтверджували б що боржник проживає за адресою, вказаною державним виконавцем у поданні, не надано. Акт державного виконавця від 06.04.2015 (а.с. 127), складений при виході за місцем проживання боржника, у якому вказано «встановлено зі слів сусідів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 що ОСОБА_5 дійсно мешкає за вказаною адресою» не може бути визнаний безспірним доказом підтвердження факту проживання боржника за адресою, яку вказує державний виконавець. Даний акт складений державним виконавцем у присутності працівника міліції - дільничного інспектора та двох фізичних осіб, дані про яких вказані у розділі «особи, що були залучені до проведення виконавчих дій». Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення виконавчих дій державний виконавець за необхідності залучає понятих, працівників органів внутрішніх справ, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом. Виходячи із змісту даної норми і ч.3 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», фізичні особи, у даному випадку сусіди, можуть бути залучені лише у якості понятих. Однак, акт не містить даних про участь цих осіб в якості понятих і підписи їх в акті відсутні.

Наведене вище свідчить, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для обмеження прав людини, зокрема порушення конституційної гарантії недоторканості житла боржника з метою захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки відсутні докази того, що квартира АДРЕСА_1 є місцем проживання боржника ОСОБА_5 або у вказаному помешканні знаходиться майно боржника. За таких обставин правові підстави для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319, 376 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2015 року скасувати. У задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: