Справа № 536/912/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Степаненка Ю.І.,

з секретарем судового засідання Левицькою І.П.,

за участю заявника ОСОБА_1 та його представника по угоді адвоката

ОСОБА_2,

представника позивача по довіреності ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідач ОСОБА_1 20 квітня 2015 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Кременчуцького районного суду від 23 лютого 2015 року за позовною заявою ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовує заяву тим, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 акціонерного товариства УкрСиббанк виниклу станом на 23 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором №0 від 24 січня 2007 року у розмірі 42 831 доларів США 09 центів, що за встановленим офіційним курсом НБУ гривні до долару США станом на 23 жовтня 2014 року складає суму 554 683 гривень 54 копійки та стягнуто з кожного по 1 827 гривень судових витрат.

09 квітня 2015 року він отримав поштовим зв'язком (простим листом без повідомлення) копію заочного рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області у справі № 536/2262/14-ц. Вказане судове рішення було винесено без його участі. Про час і місце розгляду справи йому не було відомо, тому участі у розгляді він не приймав.

Він дійсно зареєстрований та фактично мешкає за адресою: село Кривуші, провулок Квартальний, 7, Кременчуцького району Полтавської області, однак з серпня 2014 року до цього часу він дуже часто, майже щотижня, змушений їздити в місто Запоріжжя до своїх батьків похилого віку, аби відвідувати, доглядати та допомагати їм. Доказом того, що його батьки мешкають у м. Запоріжжя, є довідки про реєстрацію їх місця проживання. Його батькові - 74 роки, а матері - 68 років. Крім нього відвідувати їх, надати їм допомогу та доглянути нікому.

Його часті поїздки до батьків стали причиною того, що він не отримував по даній справі судових повідомлень, повісток, ухвал про час та місце розгляду справи, та як наслідок не знав про наявність даної цивільної справи та її розгляд у суді, а тому не мав можливості повідомити суд про причини своєї неявки.

Неповідомлення у встановленому порядку про розгляд справи позбавило його передбаченого цивільним законодавством права надати суду докази, якими він заперечує проти позову, зокрема в частині наведених позивачем розрахунків стягуваної суми та в частині повідомлення його, як споживача банківських послуг детального розпису загальної вартості кредиту на момент видачі йому кредиту. Вищевказані причини, через які він не приймав участь у справі, вважає поважними.

Одночасно з мотивувальної частини заочного рішення йому стало відомо, що позивач теж не приймав участі у розгляді даної справи, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, наполягав на позовних вимогах та не заперечував проти проведення: заочного розгляду справи. Також дізнався, що з нього та поручителя (відповідача ОСОБА_5В.) стягнуто на користь «УкрСиббанку» пеню в розмірі 1 116, 14 доларів США, що еквівалентно 14 454, 58 гривень.

Вважає, що заочне рішення в цій частині необґрунтоване, а так як вирішуючи спір, суд не вказав чому дана сума пені підлягає стягненню та чи не виникла дана сума пені поза межами строків спеціальної позовної давності в один рік.

Крім того зазначає, що в кредитному договорі №0 від 24.01.2007 року немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, немає умов, які є обов'язковими згідно п. п. 3.2, 3.4 розділу 3 Постанови правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Вважає, що звертаючись до суду з позовом, банк не надавав окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для нього, як для споживача, оскільки про це не вказано в мотивувальній частині заочного рішення.

Зазначені обставини вказують на порушення позивачем п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позивач не надав йому, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону.

Крім того він вважає, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення його становища, як споживача банківських послуг. Зокрема докази тому є те, що надаючи йому кредит в іноземній валюті, банк переклав валютні ризики коливання курсу гривні відносно долара США на нього одноособово, як споживача банківських послуг, адже курс долара США відносно гривні з дати надання кредиту виріс більш ніж в пять разів. При цьому він не має валютної виручки, не отримує доходи в іноземній валюті - доларах США.

Тому просить скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Заявник ОСОБА_1 та його представник по угоді адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали заяву та просили скасувати заочне рішення, призначити справу до розгляду в загальному порядку, в обґрунтування цього пояснили так, як викладено в письмовій заяві про перегляд заочного рішення.

Представник позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти скасування заочного рішення, вказуючи, що відповідач ОСОБА_1 не надав суду належних доказів поважності неявки в судове засідання. Посилання ОСОБА_1 на несправедливість умов кредитного договору у розумінні статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не заслуговує на увагу, оскільки на час розгляду справи у суді договір про надання споживчого кредиту не був розірваний, не визнаний недійсним, а також відсутні підстави вважати договір нікчемним, а відтак є обовязковим до виконання у відповідності до положень статті 629 ЦК України. Посилання заявника на постанову правління НБУ №168 від 10.05.2007 року є некоректним, оскільки споживчий кредитний договір був укладений між ними раніше, 24 січня 2007 року. Вважає, що ухвалене рішення є законним та обґрунтованим, а тому просив відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання на неодноразові виклики суду не зявилася. ОСОБА_1 повідомив суду, що і він не зміг повідомити її по телефону про розгляд його заяви, так як її номер телефону є недосяжний, вона може перебувати у звязку з її роботою у туристичній сфері у відрядженні за кордоном.

Згідно п.2 ч.3 ст.231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 статті 228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заявник ОСОБА_1 не надав суду доказів, які б вказували на те, що при повторному розгляді справи, рішення суду буде інше.

Його твердження у заяві та додані до неї документи, на які він посилається, не мають істотного значення для правильного вирішення справи, так як не спростовують висновків суду у рішенні. Своїх контррозрахунків по пені ним також не надано.

Судом в повній мірі були дотримані вимоги статей 74, 122, 224 ЦПК України, відповідач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи в силу ч.5 ст.74 ЦПК. Проте, він не зявився в судове засідання без поважних причин. Поважних причин він не навів і в заяві про перегляд заочного рішення. Його пояснення, що він майже щотижня змушений був їздити в місто Запоріжжя до своїх батьків похилого віку, аби відвідувати, доглядати та допомагати їм не можуть заслуговувати на увагу суду та суд не може визнати ці причини неявки в судове засідання поважними, оскільки таких доказів відвідин батьків ОСОБА_1 суду не надав. Крім того, з цього ж пояснення вбачається, що відповідач певний час проживав за місцем своєї реєстрації у селі Кривуші, провулок Квартальний, 7, Кременчуцького району, куди чотири рази судом направлялися повістки про виклик.

Не зявившись до суду, відповідач ОСОБА_1 в силу ч.2 статті 11 ЦПК України у контексті з ч.5 статті 74 ЦПК України розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З урахуванням вище викладеного, суд залишає заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись статтями 208-210, 231, 232 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2015 року за позовною заявою ОСОБА_4 акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Ю. І. Степаненко