09.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/1850/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в володінні та користуванні власністю шляхом вселення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в володінні та користуванні власністю шляхом вселення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачка є його колишньою дружиною з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 17.09.1994 року по 07.03.2007 рік. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей. Під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 27.06.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованому у реєстрі за №2724, придбали однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до технічного паспорту зазначена квартира складається з: коридору 1 площею 3,6 кв.м., ванної 2 площею 2,2 кв. м., туалету 3 площею 1,3 кв. м., кухні 4 площею 8,7 кв. м., житлової кімнати 5 площею 16,9 кв.м., житловою площею 16,9 кв. м., загальною площею 32,7 кв. м., приведеною площею 35,7 кв.м. У жовні 2012 році відповідачка змінила замки на вхідних дверях і не впускає позивача в квартиру. ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідачки з приводу вирішення питання позасудовим шляхом, а саме, щоб ОСОБА_2 надала позивачу можливість вселитися до спірної квартири та користуватися належною йому часткою приватної власності, або сплатити грошову компенсацію за частку в квартирі, однак відповідачка відмовляється від пропозицій позивача. З приводу цього позивач звертався із заявою до Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області у грудні 2014 року та отримав відповідь з пропозицією звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. На підставі вищевикладеного, позивач просить усунути перешкоди у користуванні квартирою №114 в будинку №13 по пров. Парусному в м. Дніпропетровську шляхом вселення ОСОБА_1 в зазначену квартиру.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник позов не визнають та заперечують проти його задоволення.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб 17 вересня 1994 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська (а.с.45).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис за №144 від 2007 року березня місяця 07 числа, це видно з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КИ №056543 від 07 березня 2007 року, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.12).

З копії договору купівлі-продажу квартири від 27.06.1997 року вбачається, що ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_1 купив в житловому будинку А-16 квартиру №114, яка складається з: І-коридор; 2-ванна; 3-туалет; 4-кухня; 5 житлова кімната; житловою площею 16,9 кв.м., загальною площею 32.7 кв.м., приведеною 35,7 кв.м., що знаходиться в будинку №13 по пров. Парусному в м. Дніпропетровську (а.с.13).

Крім того, відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.07.2005 року, ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ПН ДМНО ОСОБА_3 27.06.1997 року являється власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).

Сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.26). Станом на день розгляду справи, за адресою АДРЕСА_3 зареєстрованими значаться: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8.

В судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником квартири АДРЕСА_4, придбаної у 1997 році під час шлюбу з ОСОБА_2, в якій ОСОБА_1 не проживає з 2004 року, після припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з відповідачкою, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

В 2012 році позивач намагався вселитися в спірну квартиру але у зв*язку з тим, що у нього був відсутній ключ від вхідної двері у тамбур, який було встановлено у 2006-2007 роках, а також ключ від заміненого замка на вхідній двері в квартиру, не зміг цього зробити. Звертався з цього приводу до відповідачки, але ОСОБА_2 відмовила, як у вселенні так і наданні екземпляра ключів.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 підтвердила той факт, що дійсно в 2006-2007 роках було встановлено двері у тамбур, ключ від якої вона не передавала позивачу ОСОБА_1 Також ОСОБА_2 зазначила, що вона категорично заперечує щодо вселення позивача у спірну квартиру .

Тобто, в судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно позбавлений можливості користуватись своєю власністю- кватирою№114 в будинку №13 по пров. Парусний в м.Дніпропетровську, що є порушенням його законних прав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки дії відповідачки перешкоджають позивачу в здійсненні його законних прав щодо користування спірною квартирою.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 15-16, 317, 319, 321, 391, Цивільного кодексу України, ст. ст. 10-11, 59-60, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в володінні та користуванні власністю шляхом вселення задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1 перешкоди в користуванні квартирою №114 в будинку №13 по пров. Парусний в м. Дніпропетровську шляхом вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Остапенко