Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П.,

Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Ясон», третя особа - комунальне підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 вересня 2014 року та на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, в обґрунтування вимог посилаючись на те, що 29 січня 2010 року між нею та приватним підприємством «Ясон» (далі - ПП «Ясон») було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чигріним А.О. за реєстровим № 1453. 26 травня 2010 року позивач зареєструвала право власності на вказану квартиру за реєстровим № 26225110.

У лютому 2014 року позивачу стало відомо, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року скасовано рішення про держану реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та 20 грудня 2012 року на підставі вказаного рішення суду скасовано державну реєстрацію її права власності на вищевказану квартиру та зареєстровано право власності на квартиру за ПП «Ясон», зі зміною визначеної адреси, а саме: АДРЕСА_1.

Позивач вважала, що вказаними діями відповідачем не визнає її право власності на квартиру.

Зазначала про те, що договір купівлі-продажу квартири є дійсним, на його виконання (п. 2.1 договору) нею були перераховані на рахунок відповідача кошти у розмірі 235 000 грн, тому на підставі ст. 392 ЦК України просила визнати за нею право власності на вказану квартиру.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22 квітня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить вказані судові рішення скасувати, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦГІК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 вересня 2014 року та на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук