Справа № 452/357/15 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А.
Провадження № 22-ц/783/2796/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської областів складі :

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Крайник Н.П., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,-

в с т а н о в и л а :

02 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів. Просив змінити розмір стягнення аліментів на дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, шляхом їх зменшення з 375 грн. до 150 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2011 року вирішено стягувати з нього в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 375 грн. щомісячно. Позивач не відмовляється від надання матеріальної допомоги на утримання дочки, але не в такому розмірі, як це визначено судом, оскільки у нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка хворіє і потребує домашнього догляду і лікування. Окрім того, позивач змушений здійснювати догляд за особою похилого віку. Додатково вказував , що не працює. Враховуючи вищевказані обставини, позивач був змушений звернутись до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_2, який покликаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не врахував погіршення матеріального становища позивача, а саме те, що позивач не працює, так як знайти постійну роботу неможливо, перебивається тимчасовими заробітками на приватних будівництвах в літній період. Судом не взято до уваги та обставина, що позивач змушений здійснювати догляд за своєю престарілою тіткою, а також те, що його дочка ОСОБА_4 з 21 травня 2014 року перебуває на диспансерному обліку і потребує домашнього догляду. Вважає, що відповідач ОСОБА_3 перебуває в кращому матеріальному становищі, так як працює, а також отримує аліменти від позивача в розмірі 375 грн. Тому враховуючи вищевказане позивач згідний сплачувати аліменти на дочку в користь відповідачки в розмірі 150 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

Судом першої інстанції було встановлено, що при ухваленні рішення від 14.11.2011 р. суд взяв до уваги стан здоров"я та матеріальне становище дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, матеріальне становище відповідача - ОСОБА_2 та прийшов до висновку, що із ОСОБА_2 слід стягувати аліменти на дитину не в сумі 600 грн, як просила позивач, а - в сумі 375 грн щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення суду позивачем ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржувалось , набрало законної сили та звернуте до виконання . За таких обставин , суд першої інстанції прийшов до висновку, що твердження позивача про те, що при визначенні розміру аліментів в сумі 375 грн судом не було враховано обставини, передбачені ст. 182 СК України, а також зміни в його матеріальному становищі , є надуманими та безпідставними, а тому суд їх до уваги не приймає. Зазначивши обставини, що стосувалися складу сім"ї позивача : дружини та двох малолітніх дітей : ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка в період з 21.05.2014 року знаходиться на диспансерному обліку та 15.10.2015 року потребує домашнього догляду, якого потребуватиме до 14.04.2015 року, здійснення позивачем з липня 2014 року догляду за інвалідом І групи або особою похилого віку , яка досягла 80- річного віку і отримання з жовтня 2014 року по грудень 2014 року за це 35,98 грн компенсаційних виплат, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не представлено жодних вагомих переконливих і належних доказів та не доведено в суді , що після винесення рішення суду від 14.11.2011 р. у нього відбулися зміни матеріального або сімейного стану, погіршився стан здоров"я, як це передбачає ст. 192 СК України, які б давали правові підстави для зменшення розміру сплачуваних ним аліментів, а тому вирішив відмовити в задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Колегія суддів погоджується з законністю і обґрунтованістю оскарженого рішення і не знаходить підстав для його скасування, з огляду на наступне.

Як випливає із доказів у справі станом на дату ухвалення рішення від 14 листопада 2011 року, яким було визначено розмір аліментів на дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 , розмір яких позивач просив зменшити, у позивача вже було двоє дітей від другого шлюбу: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та мати цих дітей не працювала. Отже, наявність вищезазначених обставин, не давала підстав для висновку про погіршення матеріального становища позивача після 14.11.2011 року. Щодо посилань позивача на те, що він змушений здійснювати догляд за своєю престарілою тіткою, то в апеляційному суді позивачем було дано пояснення, що особа, за якою позивач здійснює догляд не є його родичкою, або тією особою , здійснювати догляд за якою він зобов"язаний був би здійснювати в силу закону. Оскільки, згідно чинного законодавства, здійснювати догляд за інвалідами 1 групи або особами старшими 80-ти років з оплатою компенсації , повинні особи, які ніде не працюють, та зважаючи на наведене, якщо позивач міг собі дозволити віддати перевагу здійсненню догляду за чужою йому особою, і отримувати за це компенсацію в розмірі 15 грн 07 коп в місяць, замість того, щоб працевлаштуватися на роботу, отримувати кошти за свою працю , щоб забезпечити достойне утримання своїм дітям, то дана обставина побічно свідчить про не погіршення матеріального становища позивача після ухвалення судового рішення від 14.11.2011 року.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскарженого рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржене рішення - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314, ч .ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Крайник Н.П.

Федоришин А.В.