26.02.2015 Провадження по справі № 2/380/38/15
Справа № 380/55/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.

за участю адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Державна міграційна служба України Управління міграційної служби України в Київській області про усунення перешкод в користуванні приватним майном - житловим будинком та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з названим позовом в якому просить зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні права користуватися своїм майном - житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зняття з обліку по місцю реєстрації та визнати ОСОБА_3 особою, яка втратила право користування житловим будинком, поскільки в даному будинку він не проживає з травня місяця 2013 року.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 02.09.2014 року позивачу належить житловий будинок з відповідними надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (а.с.-6-7).

Із пояснень позивача встановлено, що відповідач з травня 2013 року припинив проживати у вищезазначеному будинку, зібравши всі свої речі і виїхав в невідоме її місце проживання. Відповідач незаконно обмежує її не лише в користуванні особистим майном, але й в розпорядженні ним, та зазначила, що не може оформити субсидію на послуги будинку, яка передбачена законом.

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 10.12.2013 р. виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану, серія НОМЕР_1, актовий запис № 25 вбачається, що шлюб між позивачем та відповідачем розірваний (а.с.- 5).

Із копії будинкової книги встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований в житловому будинку по АДРЕСА_1 (а.с.-8-9).

Із довідки виданої Виконавчим комітетом Тетіївської міської ради від 09.01.2015 р. № 50 вбачається, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані -ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.- 12).

Аналізуючи таким чином зібрані по справі та досліджені в суді докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із таких положень закону.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи, на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Ст. 72 ЖК України передбачає визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_3 не проживає та не користується спірним житловим будинком, не проводить оплату житлово-комунальних послуг, а тому підлягає бути визнаним таким, що втратив право на користування цим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене , суд вважає, що позовні вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні приватним майном - житловим будинком та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 316,317,319, 391 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст.ст.10,11,60,61, 209, 213-215,218 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Державна міграційна служба України Управління міграційної служби України в Київській області про усунення перешкод в користуванні приватним майном - житловим будинком та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

по користуванню та розпорядженню своїм майном - житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т. П. Косович