Справа № 2/593/4/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2015 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Крамаря В.М.

при секретарі - Осадці М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним. Позивач, посилаючись на те, що складений 01 серпня 2013 року її матір'ю ОСОБА_4 заповіт на ім'я відповідача ОСОБА_2 не відповідає волевиявленню матері, внаслідок того, що на момент складання заповіту та не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, просила заповіт, складений 01 серпня 2013 року її матір'ю ОСОБА_4 на ім'я відповідача ОСОБА_2, що був посвідчений приватним нотаріусом Бережанського районного нотаріального округу ОСОБА_3, визнати недійсним, як такий, що складений і посвідчений з порушенням вимог закону.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 проти позову заперечили, посилаючись на те, що відомості, наведені в позовній заяві, не відповідають дійсності. Зокрема, не відповідає дійсності твердження позивача про те, що ОСОБА_4 на момент складання заповіту не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, оскільки та при житті і до часу смерті перебувала при ясному розумі, її дії відповідали обстановці, причиною смерті останньої стала ішемічна хвороба серця. Вказане захворювання не супроводжується будь-якими розладами психіки чи поведінки, а тому просили в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона проживала по сусідству з ОСОБА_4, остання одного разу казала їй, що хоче скласти заповіт на когось, хто буде доглядати за нею та дочкою, до дня смерті ОСОБА_4 добре усвідомлювала, що відбувається навколо неї.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона як приватний підприємець здійснює підприємницьку діяльність неподалік місця, де проживала ОСОБА_4, остання неодноразово замовляла у неї по телефону продукти, так як їй було важко пересуватися, при цьому ОСОБА_4 добре знала скільки має заплатити за продукти, і скільки отримати здачі, а тому вважає, що та до дня смерті добре усвідомлювала, що відбувається навколо неї.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона працює соціальним працівником і здійснювала соціальний супровід сім'ї ОСОБА_4, в тому числі і ОСОБА_4, остання до дня смерті добре усвідомлювала значення своїх дій.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягають з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 1247 Цивільного кодексу України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

Ст. 1257 ЦК України, встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Виходячи з системного аналізу норм ЦК України, відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України заповіт може бути визнаний недійсним виключно на підставах недійсності правочину, визначених у ст. 225, ст. 231 ЦК України.

Ст. 225 ЦК України встановлено правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Судом було призначено в справі посмертну амбулаторну судово-психіатричну експертизу ОСОБА_4, згідно висновку якої за № 452, ОСОБА_4 на період часу складання заповіту 01 серпня 2013 року на психічні захворювання не страждала; ОСОБА_4 усвідомлювала значення своїх дій і могла керувати ними на період часу складання заповіту 01 серпня 2013 року

Під час розгляду справи судом не отримано доказів того, що ОСОБА_4 у момент складення та посвідчення заповіту 01 серпня 2013 року не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 у момент складення та посвідчення заповіту 01 серпня 2013 року усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Враховуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним.

Керуючись ст. ст. 225, 231, 1247, 1257 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. ст. 10, 11, 57, 60, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків на його апеляційне оскарження.

Суддя: