№ 308/9378/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашкович І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

з участю представника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Виконавчого комітету Сторожницької сільської ради Ужгородського району про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд із даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його брат - ОСОБА_4

Після смерті брата відкрилася спадщина на належну йому частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Зазначений будинок являвся колгоспним двором.

У зв'язку з припиненням існування колгоспних дворів право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку у його майні.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» (із наступними змінами) спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку у його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Рішенням Сторожницької сільської ради від 09.11.2006 року за №41, згідно погосподарської книги станом на момент припинення існування колгоспного двору, 01.07.1990 року власниками будинку в АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_4 1958 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_3 1950 року народження та ОСОБА_2, 1960 року народження.

Відповідачка ОСОБА_3 на момент припинення існування колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року у будинку в АДРЕСА_1 фактично не проживала, а була лише зареєстрована.

Померлий брат ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_3 фактично припинили шлюбні стосунки, у них були різні погляди на сімейне життя, не було дітей, в результаті чого відповідачка переїхала на інше місце проживання та більше не проживала у спірному будинку.

На даний час ОСОБА_3 проживає в Будинку Пристарілих. в с.Велика Добронь, Ужгородського району Закарпатської області.

Відповідно до цього припинення існування колгоспного двору будинку в АДРЕСА_1 фактично його членами були двоє осіб - ОСОБА_4 та він, а тому їм належить по 1/2 частці у праві власності на дане домоволодіння.

Після смерті брата, він як спадкоємець першої черги фактично прийняв спадщину за померлим у відповідності до ст.1268 ЦК України так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в житловому будинку в АДРЕСА_1 та вважається таким, що прийняв спадщину.

За час життя ОСОБА_4 заповіту не залишив, що підтверджується довідкою Сторожницької сільської ради Ужгородського району №575 від 10.06.2014 року.

Відповідачка ОСОБА_3 від прийняття спадщини за чоловіком відмовилась.

У зв'язку з тим, що за життя ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не звертався у виконавчий комітет Сторожницької сільської ради Ужгородського району та Ужгородське районне ДП бюро технічної інвентаризації з метою оформлення прав власності на належну йому частку, право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 можливо оформити лише в судовому порядку.

Після припинення колгоспного двору, право власності на вказаний будинок не оформлялося, а тому відсутні правовстановлюючі документи на нього.

На підставі його замовлення було виготовлено інвентарну справу згідно якої будино має загальну площу 38,7 м.кв., житлова 15,4 м.кв.

Відповідно до акту оцінки від 13.06.2014 року вартість домоволодіння складає 27572 грн.

Із матеріалів інвентарної справи слідує, що вказаний будинок був збудований до 1992 року, що стверджується технічним паспортом на жилий будинок, право власностінаЕ який не зареєстровано і відсутній акт про прийняття будинку в експлуатацію.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з момент державної реєстрації.

Згідно ч.3. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрація прав на нього не була обов'язковою, а відтак виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації.

Крім того, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки ОСОБА_3 не являється членом колгоспного двору - житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, за ним слід визнати право власності на згаданий будинок в цілому.

Посилаючись на вказане просить визнати за ОСОБА_2 в цілому право власності на колишній колгоспний двір - житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а сааме: на 1/2 частку, що належить ОСОБА_2 Ваславочиу, як члену колгоспного двору та 1/2 в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У судовому засіданні позов підтримано.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилас, подала до суду нотаріально завірену заяву, в якій просить справу справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає.

Представник Стородницької сільської ради Ужгородського району позовні вимоги визнав.

Зазначив, що відповідачка ОСОБА_5 та померлий ОСОБА_4 дітей не мали. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 не проживала у спірному будинку.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4, брат позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після смерті брата відкрилася спадщина на належну йому частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Зазначений будинок являвся колгоспним двором.

У зв'язку з припиненням існування колгоспних дворів право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку у його майні.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» (із наступними змінами) спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку у його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Рішенням Сторожницької сільської ради від 09.11.2006 року за №41, згідно погосподарської книги станом на момент припинення існування колгоспного двору, 01.07.1990 року власниками будинку в АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_4 1958 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_3 1950 року народження та ОСОБА_2, 1960 року народження.

Відповідачка ОСОБА_3 на момент припинення існування колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року у будинку в АДРЕСА_1 фактично не проживала, а була лише зареєстрована.

Померлий брат ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_3 фактично припинили шлюбні стосунки, у них були різні погляди на сімейне життя, не було дітей, в результаті чого відповідачка переїхала на інше місце проживання та більше не проживала у спірному будинку.

На даний час ОСОБА_3 проживає в Будинку Пристарілих. в с.Велика Добронь, Ужгородського району Закарпатської області.

Відповідно до цього припинення існування колгоспного двору будинку в АДРЕСА_1 фактично його членами були двоє осіб - ОСОБА_4 та він, а тому їм належить по 1/2 частці у праві власності на дане домоволодіння.

Після смерті брата, він як спадкоємець першої черги фактично прийняв спадщину за померлим у відповідності до ст.1268 ЦК України так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в житловому будинку в АДРЕСА_1 та вважається таким, що прийняв спадщину.

За час життя ОСОБА_4 заповіту не залишив, що підтверджується довідкою Сторожницької сільської ради Ужгородського району №575 від 10.06.2014 року.

Відповідачка ОСОБА_3 від прийняття спадщини за чоловіком відмовилась.

У зв'язку з тим, що за життя ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не звертався у виконавчий комітет Сторожницької сільської ради Ужгородського району та Ужгородське районне ДП бюро технічної інвентаризації з метою оформлення прав власності на належну йому частку, право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 можливо оформити лише в судовому порядку.

Після припинення колгоспного двору, право власності на вказаний будинок не оформлялося, а тому відсутні правовстановлюючі документи на нього.

На підставі його замовлення було виготовлено інвентарну справу згідно якої будино має загальну площу 38,7 м.кв., житлова 15,4 м.кв.

Відповідно до акту оцінки від 13.06.2014 року вартість домоволодіння складає 27572 грн.

Із матеріалів інвентарної справи слідує, що вказаний будинок був збудований до 1992 року, що стверджується технічним паспортом на жилий будинок, право власностінаЕ який не зареєстровано і відсутній акт про прийняття будинку в експлуатацію.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з момент державної реєстрації.

Згідно ч.3. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрація прав на нього не була обов'язковою, а відтак виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації.

Крім того, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згiдно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехiд прав та обов'язкiв (спадщини) вiд фiзичної особи, яка померла (спадкодавця), до iнших осiб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять yci права та обов'язки, що належали спадкодавцевi на момент вiдкриття спадщини i не припинилися внаслiдок його смерті.

За наведених обставин позовні вимоги слід задовольнити та визнати за ОСОБА_2 в цілому право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а сааме: на 1/2 частку, що належить ОСОБА_2 Ваславочиу, як члену колгоспного двору та 1/2 в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У зв'язку з наведеним позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,214,215 ЦПК України, ст.ст.392,1216,1218 ЦКУкраїни, ст.126 ЗК України, суд,-

РІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в цілому право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а сааме: на 1/2 частку, що належить ОСОБА_2 Ваславочиу, як члену колгоспного двору та 1/2 в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Івашкович І.І.