АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7694/15 Справа № 202/1845/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шклярук Д. С. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті матері залишився спадок - домоволодіння АДРЕСА_1, яке належало їй на праві власності. 21 січня 2015 року він звернувся до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті матері. Проте, нотаріус запропонувала звернутися до суду з позовом, бо він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Вважає, що цей строк він пропустив з поважних причин. Ще за життя його мати ОСОБА_4 по договору дарування від 16 листопада 2005 року подарувала належне їй домоволодіння АДРЕСА_1 його синові ОСОБА_5, який став власником всього домоволодіння. Але, після смерті матері ОСОБА_4 його брат - ОСОБА_6 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до нього та його сина ОСОБА_5 про визнання договору дарування домоволодіння недійсним, визнання за ним права власності на 1/2 частку домоволодіння та іншими позовними вимогами. Рішенням Індустріального районного суду від 09 липня 2008 року визнано недійсним заповіт його матері ОСОБА_4, посвідчений Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 24.07.2003 року на ім'я ОСОБА_3 Визнано недійсним довіреність від імені ОСОБА_4 від 29.08.2003 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. на право розпорядження домоволодінням АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 Визнано недійсним договір дарування будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 16.11.2005 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. На це рішення суду він подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, але ухвалою від 13 жовтня 2008 року колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області, його апеляційна скарга була відхилена, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2008 року залишено без змін. На цю ухвалу він подав касаційну скаргу до Верховного Суду України. Ухвалою від 19 лютого 2009 року колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України його касаційна скарга була відхилена. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2008 року та ухвала від 13 жовтня 2008 року колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області залишені без змін. 08 липня 2009 року він звернувся зі скаргою на ці рішення до Європейського суду з прав людини. 20 листопада 2014 року Європейський суд з прав людини відмовив йому в розгляді скарги. Це повідомлення з Європейського суду він отримав поштою 12 грудня 2014 року. Крім того, він також звернувся до Апеляційного суду Дніпропетровської області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2008 року по цій справі. Ухвалою від 20 вересня 2010 року колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області йому було відмовлено у задоволенні заяви про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами. На цю ухвалу він подав касаційну скаргу до Верховного Суду України. Ухвалою від 20 грудня 2010 року судді Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України йому було відмовлено у відкритті касаційного провадження по цій справі. Усе вищенаведене свідчить про те, що на день смерті його матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та на протязі 6-ти місячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України на подачу заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, в нього не було підстав для подачі в нотаріальну контору цієї заяви, бо на той час його мати не була власницею домоволодіння АДРЕСА_1, а право власності належало його синові ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 16.11.2005 року. Зараз така підстава з'явилася, бо договір дарування від 16.11.2005 року визнаний недійсним, а всі його скарги на рішення суду залишені без задоволення. Тому він і звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після матері. Саме з цих причин він і пропустив встановлений законом строк на подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його брат ОСОБА_6 і тому він вимушений пред'явити цей позов до його спадкоємиці - жінки ОСОБА_2. Просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2015 року позов задоволено; визначено ОСОБА_3 додатковий строк - два місяці, для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Строк перебігу двох місяців обчислювати з дня вступу даного рішення в законну силу. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9,12).

За життя ОСОБА_4 мала у власності домоволодіння АДРЕСА_1, яке за договором дарування від 16 листопада 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. та зареєстрованому в реєстрі за № 6142, подарувала ОСОБА_5 (сину ОСОБА_3), який на підставі цього договору зареєстрував своє право власності та став одноосібним власником усього домоволодіння (а.с.13, 25,26,27-30).

Рішенням Індустріального районного суду від 09 липня 2008 року було визнано недійсним заповіт ОСОБА_4, посвідчений Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 24.07.2003 року, визнано недійсною довіреність від імені ОСОБА_4 від 29.08.2003 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. на право розпорядження домоволодінням АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, визнано недійсним договір дарування будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 16.11.2005 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко В.І., визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом (а.с.14-16).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2008 року апеляційну скаргу позивача було відхилено, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2008 року залишено без змін (а.с.16-18).

Ухвалою від 19 лютого 2009 року Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України касаційна скарга була відхилена, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2008 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2008 року залишені без змін (а.с.19).

08 липня 2009 року позивач звернувся зі скаргою на вказані рішення до Європейського суду з прав людини, але 20 листопада 2014 року Європейський суд з прав людини визнав його скаргу неприйнятною. Це повідомлення з Європейського суду позивач отримав поштою 12 грудня 2014 року (а.с. 20-21).

21 січня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але нотаріус йому відмовила у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк (а.с.24).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ №613542, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.06.2014 року, ОСОБА_2 на праві власності належить ? частина домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.51).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями сторін.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про відсутність підстав для визначення ОСОБА_3 додаткового строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова