Провадження № 2/761/7602/2015
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27 липня 2015 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Маліновська В.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права спільною сумісною власності на нерухоме майно та визнання недійсними договорів дарування, перевіривши виконання вимог ст.ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вони не відповідають вимогам ст. 119 ЦПК України.

Перш за все, слід зазначити, що згідно з п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Разом з тим, у позовній заяві містяться позовні вимоги, пред'явлені не до відповідача, а до третіх осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що не передбачено чинним законодавством. У зв'язку з зазначеним позивачу варто визначитись щодо кола осіб, які братимуть участь у розгляді справи та їх правового статусу.

При цьому, в позовній заяві позивачу слід зазначити місце реєстрації проживання або перебування третьої особи ОСОБА_3, або, якщо таке невідоме, зазначити останнє відоме зареєстроване її місце проживання або перебування чи постійне її місце заняття (роботи).

У разі виправлення недоліків в цій частині, нову заяву необхідно подати разом із її копіями та копіями доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників процесу.

Також, слід зазначити, що згідно з ч.ч. 3, 8 ст. 119 ЦПК України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

При цьому, згідно п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю фізичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання. Довіреність фізичної особи, яка є суб'єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, за зверненням якої прийнято рішення про надання такої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається подану позовну заяву підписано не самим позивачем, а ОСОБА_6

Однак, до позовної заяви не додано документів, які б відповідали вимогам, регламентованим ст. 42 ЦПК України та підтверджували повноваження ОСОБА_6 на участь у справі в якості представника позивача.

Так, до позовної заяви додана лише копія першої сторінки довіреності на представництво у справі позивача ОСОБА_7, яка не відповідає вимогам, регламентованим ст. 42 ЦПК України, оскільки з наданої копії не вбачається, що довіреність посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні або за місцем його проживання.

Таким чином, до заяви слід додати документи, передбачені ст. 42 ЦПК України, які б підтверджували повноваження представника позивача на підписання та подання до суду заяви.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору, а у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

При цьому, згідно змісту позовних вимог позивач просить як встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнати недійсними договори дарування квартири, так і визнати право спільної сумісної власності на нерухоме майно та визнати за ним право власності на ? частину п'ятикімнатної квартири.

Таким чином, спір, який виник між сторонами, має одночасно майновий та немайновий характер, а позовна заява має містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

При цьому, згідно з вимогами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв, які подаються до суду, немайнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто, 243 грн. 60 коп., а із позовних заяв, які подаються до суду, майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243 грн. 60 коп.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654 коп. 00 коп.).

Так, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем у позовній заяві об'єднано пов'язані між собою три самостійні вимоги немайнового характеру, а саме: встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання недійсними двох договорів дарування квартири, а також дві вимоги майнового характеру: про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно, а саме - квартиру № НОМЕР_1 загальною площею 157,35 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1, та про визнання за позивачем права власності на ? вказаної квартири.

Разом з тим, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Враховуючи викладене та те, що зміст позовних вимог стосується визначення права спільної сумісної власності на нерухоме майно та визнання права власності на частину такого майна, яке знаходиться в місті Києві, беручи до уваги характеристики вказаного спірного майна, сплачений судовий збір вочевидь не відповідає одному відсотку від дійсної вартості спірного майна, а ціна позову взагалі не вказана, суддя приходить до висновку про необхідність визначення попереднього розміру судового збору за подання позову майнового характеру у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Крім того, згідно роз'яснень, які містяться в п.п. 12, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому, судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Відтак, враховуючи положення ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» та роз'яснення, які містяться в п.п. 12, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, позивачу слід було надати до суду підтвердження щодо сплати судового збору за подання до суду трьох самостійних вимог немайнового характеру, тобто, по 243 грн. 60 коп. за кожну, а також підтвердження щодо сплати судового збору за подання до суду позову майнового характеру проведеного, враховуючи зміст позовник вимог, у максимальному розмірі.

Таким чином, враховуючи визначений судом попередній розмір судового збору за подання позову майнового характеру у сумі 3 654 грн. 00 коп., загальна сума судового збору за подання до суду даної позовної заяви має становити 4 384 грн. 80 коп. (243,60+243,60+243,60+3654,00=4384,80).

Проте, до позовної заяви позивачем додано квитанції про сплату судового збору на загальну суму лише 1 919 грн. 60 коп.

Отже позивачу слід надати до суду документ, яки й би підтверджував доплату судового збору у розмірі 2 465 грн. 20 грн. (4384,80-1919,60=2465,20).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали..

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 42, 80, 119-121, 209, 210 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності та визнання недійсними договорів дарування - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків терміном 5 (п'ять) днів з дня отримання останнім копії ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: