Справа № 740/2860/15
Провадження № 2/740/918/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд

в кладі судді Куровського Ю.В.

при секретарі Олійник Ю.М.

у відкритому судовому засіданні в м.Ніжин розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткової суми завдатку та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь кошти у сумі 11500 гривен як додаткову суму, яку той повинен був сплатити в результаті розірвання домовленостей про придбання квартири, що сталося з вини відповідача та стягнення 10000 гривен моральної шкоди,посилаючись на те, що 14 травня 2015 року вона та ОСОБА_2 відповідно до ст.ст.626-632, 635 Цивільного Кодексу України уклали попередній договір щодо купівлі-продажу в майбутньому квартири за адресою: АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_2 у відповідності до ст.ст. 237, 244 ЦКУ діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_3, власника вищезгаданої квартири. При підписанні даного договору були присутні: ОСОБА_4, посередник з її сторони та ОСОБА_5, посередник з боку ОСОБА_2

Згідно умов даного договору вона взяла на себе зобов'язання купити, а ОСОБА_2 - продати вищезгадану квартиру за 276000 гривень (12000 доларів СІІІА в еквіваленті) та укласти договір купівлі-продажу квартири не пізніше 10 червня 2015 року.

На підтвердження їхніх намірів та відповідно до ст.570 ЦК України був укладений попередній договір яким був встановлений завдаток в розмірі 11500 гривень. З метою запобігання знеціненню гривні в результаті інфляційних процесів вони домовились про переведення суми гривен в долари США по середньому курсу на день передачі завдатку і 14.05.15 року вона передала, а ОСОБА_2 отримав завдаток в розмірі 500 доларів США про що була зроблена відмітка в попередньому договорі.

На початку червня 2015 року у неї виникли особисті обставини, які раніше, при підписанні попереднього договору не передбачались і з-за яких вона була вимушена просити подовження граничного терміну укладення договору купівлі-продажу квартири, що передбачено ст.ст.652, п.1, 653 п.1 ЦКУ і вона попросила ОСОБА_4 зв'язатись з редставником продавця та за можливістю вирішити дане питання. 8 червня 2015 року вона зателефонувала ОСОБА_5 та запропонувала подовжити граничний термін укладення договору купівлі-продажу квартири. ОСОБА_5 узгодила дане питання з ОСОБА_2 і він погодився подовжити термін, але не більше, ніж на тиждень, тобто до 17 червня 2015 року. Таким чином, відповідно до ст.ст. 652 п.1, 653 п.1 ЦКУ, п2.1 попереднього договору був змінений за взаємною згодою і кінцевий термін укладення договору купівлі-продажу квартири до 17 червня 2015 року.

До 14 червня 2015 року вона повністю вирішила свої питання і з цього дня була готова купити квартиру та повністю розрахуватись. 15 червня 2015 року, зранку, вона залишила свої документи у нотаріуса Варави Н.П., при цьому були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Остання пообіцяла в цей же день принести нотаріусу документи на квартиру та повідомити ОСОБА_2 про необхідність з»явитись до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу квартири.

Але 15 червня 2015 року надвечір ОСОБА_5 повідомила її через ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 відмовляється продавати їй квартиру, так як у нього знайшовся покупець за більшу суму, а саме за суму, що в еквіваленті є 15500 доларів США і запропонувала зібратись всім 16 червня 2015 року для повернення завдатку.

16 червня 2015 року в першій половині дня вони всі разом зібрались і ОСОБА_2 собисто повідомив, що не буде продавати їй квартиру та віддасть завдаток не в подвійному розмірі, а в тому, в якому брав. Вона не погодилась з його позицією, адже саме він винен в розірванні їхніх домовленостей і тому повинен повернути завдаток в подвійному розмірі, як того вимагає чинне законодавство. Але завдаток він повернув в тому ж розмірі в якому і брав, про що була складена та підписана заява та зроблена відмітка про повернення їй завдатку в розмірі 500 доларів США. Того ж дня у другій його половині, ОСОБА_2 оформив договір купівлі-продажу з іншою собою.

Наявність в цій заяві запису «я відмовляюсь продавати ОСОБА_1 квартиру», який був зроблений 16.06.2015 р., підтверджує, що до цього дня домовленість між ними про продаж квартири не була скасована. Якби ОСОБА_2 8 червня 2015 року твердо заявив, що він не буде чекати, поки вона вирішить свої питання і 10 червня 2015 року - це останній день, коли він продасть їй квартиру, то вона б змогла придбати квартиру в цей термін, адже всі гроші на той час у неї були. А, повернувши їй завдаток, ОСОБА_2 визнав свою вину в розірванні попередніх домовленостей. Згідно ст.571 п.1 ЦКУ, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму в розмірі завдатку або його вартості, а ОСОБА_2 не сплатив їй додатково суму в розмірі завдатку, чим порушив чинне законодавство.

Крім того, дана ситуація негативно вплинула на її душевну рівновагу та самопочуття. Згідно п.1 ст.23 ЦКУ вона має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав.

Відповідач позовні вимоги не визнав.Він пояснив що 14.05.2015 року він, на підставі доручення ОСОБА_3-власника квартири, та позивачка уклали попередній договір за яким зобов»язувались укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 до 10 червня 2015 року і він отримав 500 доларів США авансу, а не завдаток , як стверджує у позові позивачка.

Відповідно до ч.1 ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума,що видається кредиторові боржником в рахунок належних з нього платежів,на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання.Згідно ч.2 ст.570 ЦК України,якщо не буде встановлено,що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком,вона вважається авансом.

Відповідно до роз»яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у разі коли сторони лише домовились укласти договір ( у даному випадку договір купівлі-продажу квартири), але відповідно його оформили (тобто не посвідчено нотаріально), сплачені в рахунок виконання договору платежі визначаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались, що і було ним зроблено.

Ними з позивачкою було досягнуто письмової згоди про те, що до 10 червня 2015 року вони повинні були укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Але цього не було зроблено саме з вини позивачки, оскільки до вказаної дати вона не підготувала необхідні документи, хоча мала достатньо для цього часу. У позовній заяві позивачка підтверджує факт невиконання попереднього договору саме нею.

Після 10 червня 2015 року попередній договір вони не продовжували, ніяких додаткових угод до договору не укладали, письмових домовленостей не було. Враховуючи це, а також нестабільну ситуацію із курсом гривні, почекавши ще кілька днів, його довіритель дав йому вказівку продати квартиру іншому клієнтові.

Позивачці було про це відомо, проте, вона навіть не зателефонувала до нього, щоб про щось домовитись. Після того, як він діючи на підставі доручення ОСОБА_3, уклав 16 липня 2015 року договір купівлі-продажу квартири з іншою людиною, він повернув позивачці отримані від неї 500 доларів авансу.

Оскільки до 10 червня 2015 року з вини позивачки договір купівлі-продажу не було укладено, відповідно до ст.653 ч.3 ЦК України зобов»язання припинилось.

Таким чином, порушень умов попереднього договору, а також порушень вимог закону з його боку не було і підстав для застосування до нього відповідальності і стягнення моральної шкоди також немає.

У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Суд вислухавши сторони,вивчивши матеріали справи вважає,що позовні вимоги не підлягають задоволенню.На початку 2015 року відповідач,діючи на підставі доручення власника квартири АДРЕСА_1,ОСОБА_7,оголосив про намір продати зазначену квартиру.В квітні 2015 року між позивачем та відповідачем була досягнута усна домовленість про намір позивача придбати квартиру ,а відповідача продати квартиру.14 травня 2015 року сторони уклали попередній договір згідно якого позивач зобов»язувавсь придбати зазначену квартиру за 12 тис.дол.США. та до 10.06.2015 року укласти договір купівлі-продажу квартири.В забезпечення виконання умов договору позивач передав відповідачу 500 дол.США та була визначена відповідальність в разі невиконання умов даного договору однією із сторін.Даним договором також передбачалось що умови договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов»язковим складанням письмового додатку.

Відповідно до ст.209 ЦК України правочин вчинений у письмовій формі підлягає нотаріальному посвідченню у випадках встановлених законом.Ст.657 ЦК України передбачено що договір купівлі-продажу квартири укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.Відповідно до ст.635 ЦК України попередній договір укладається у формі,встановленій для основного договору.Виходячи з вимог закону сторони маючи намір укласти договір купівлі-продажу квартири повинні були укласти попередній договір у формі який визначений для укладення договору купівлі-продажу квартири,а саме у письмовій формі яка належала нотаріальному посвідченню.Сторони цього не зробили,а тому відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним і наслідки передбачені в попередньому договорі не можуть настати.Крім того попереднім договором п.4.1 було передбачено що сторони можуть змінити за взаємною згодою умови даного договору з обов»язковим складанням письмового додатку.Дані умови попереднього договру сторонами не були виконані.Посилання позивача на існування усної домовленості з неофіційним представником відповідача ОСОБА_5 про продовження дії попереднього договру до 15 червня 2015 року не можуть бути прийняті до уваги оскільки продовження дії попереднього договору в усній формі не передбачено,ОСОБА_5 не була стороною попереднього договору,а відповідач не підтвердив пропозицій позивача щодо продовження дії попереднього договору в письмовій формі.Відповідно до ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін і відповідно до ст.654 ЦК України зміна договору вчиняється в тій самій формі,що й договір,що змінюється.Отже зміни до попередньої угоди фактично не були внесені в формі в якій було укладено попередній договір,попередній договір не був нотаріально посвідчений,позивач до 10 червня 2015 року не уклав договір купівлі-продажу квартири зазначеної в попередньому договорі з його вини,оскільки не мав на той час відповідних документів про що сам підтвердив,а тому підстав для задоволення позову суд не знаходить.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди то відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується за наявності вини з боку сторони яка її завдала.Суд вважає,що вини відповідача у неукладенні договору купівлі-продажу квартири немає,а тому підстав для стягнення моральної шокди з відповідача немає.

Суд вважає,що посилання позивача на запис в заяві про опвернення задатку про відмову від продажу їй квартири,як підставу вини відповідача в невиконанні умов попереднього договору не може бути прийнято до уваги оскільки дана заява була зроблена поза межами визначеними для укладення договору купівлі-продажу квартири,а саме до 10 червня 2015 року.

Керуючись ст.208,209,220ч.1,570,571,628,635,638,651,654,657, 1167 ЦК України,ст.213-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 11500грн. додаткової суми завдатку та стягнення 10000 грн. моральної шкоди ,відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області в 10 денний строк.

Суддя Ю.Куровський