АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6792/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» про зобов'язання видати готівкові кошти з поточного рахунку, стягнення пені та трьох процентів річних,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся в жовтні 2014 року.

Зазначав, що 15.09.2014 року між ним та ПАТ «Банк Камбіо» укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку НОМЕР_1, на який 17.09.2014 року були зараховані грошові кошти в розмірі 185 900 грн. 23.09.2014 року та 24.09.2014 року позивач звертався до відповідача з заявами про видачу коштів, що обліковується на його поточному рахунку. Однак відповідач відмовив у задоволенні поданих заяв у зв'язку з відсутністю коштів на кореспондентському рахунку. Станом на час звернення до суду кошти за договором не виплачено.

З урахуванням викладеного просив суд зобов'язання ПАТ «Банк Камбіо» видати йому з поточного рахунку готівкові кошти в сумі 185 900.00 грн. та стягнути з ПАТ «Банк Камбіо» на його користь пеню в розмірі 929.50 грн. та три проценти річних у сумі 76,40 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 листопада 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову про стягнення пені та трьох відсотків річних.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що 15.09.2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк Камбіо» укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку № НОМЕР_1 у національній валюті.

Відповідно до п. 1.1. договору, банк відкриває клієнту поточний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування згідно статуту банку, нормативно-правових актів НБУ та інших актів законодавства України

Як вбачається з виписки по особовому рахунку, 17.09.2014 року на поточний рахунок позивача були зараховані грошові кошти у сумі 185 900,00 грн.

В силу ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно з положеннями ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно п. 4.1.1 договору, клієнт має право самостійно розпоряджатися наявними на рахунку коштами відповідно до режимів функціонування рахунків, встановлених НБУ в порядку, визначеному законодавством, за винятком обмежень встановлених цим договором.

23.09.2014 року позивачем на адресу відповідача була подана заява про видачу з поточного рахунку готівкових коштів у сумі 150 000,00 грн. в строк не пізніше 24.09.2014 року.

24.09.2014 року позивач звернувся з заявою про видачу з поточного рахунку готівкових коштів у сумі 35 900,00 грн. в строк не пізніше 25.09.2014 року.

24 вересня 2014 року в повідомленнях про невиконання розрахункового документа №1 від 24.09.2014 року та №1 від 25.09.2014 року ПАТ «Банк Камбіо» повідомило позивача про невиконання його вимоги щодо видачі коштів згідно заяв від 23.09.2014 року та 24.09.2014 року у зв'язку з тим, що немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку.

На момент звернення до суду кошти по рахунку не виплачені.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1068 цього Кодексу Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Пунктом 8.2 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» встановлено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Згідно п. 32.2 ст. 2 даного Закону у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з урахуванням положень ст.ст. 525, 526,625,1066 ЦК України, позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги про обмеження встановлені ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що ПАТ «Банк Камбіо» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію на підставі Постанови Правління Національного банку України, № 782 від 04.12.2014 року, та Рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 140 від 04.12.2014.

Тобто, запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Камбіо» відбулось 04.12.2014 року, а звернення позивача з вимогою про виплату грошових коштів, що обліковуються на поточному рахунку, датовано 23.09.2014 року та 24.09.2014 року. Як вже вказано вище, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа (ч.3 ст. 1068 ЦК України). А отже порушення прав позивача та звернення його до суду за захистом порушених прав відбулось до запровадження тимчасової адміністрації банку.

Таким чином, посилання апелянта на положення ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є необґрунтованим.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" при стягненні з відповідача на користь позивача пені та трьох відсотків річних, оскільки даний Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Натомість як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ПАТ «Банк Камбіо» зареєстровано в м. Києві по вул. Заньковецької/Станіславського, 3/1 та саме на вказану адресу позивачем були подані заяви про видачу коштів з поточного рахунку.

Крім того, договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку від 15.09.2014 року укладено між сторонами також в м. Києві.

З урахуванням викладеного відсутні підстави для застосування тимчасових заходів на період проведення антитерористичної операції передбачених вищезазначеним Законом.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» Додусенка Володимира Івановича - відхилити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: