Справа № 202/3245/15-ц
Провадження 2/202/3029/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Про Стаді Інтернешнл» та субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про стягнення оплати за недійсним правочином і захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення оплати за недійсним правочином і захист прав споживачів. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він на початку грудня 2014 року виявив бажання отримати освіту за кордоном. В Інтернеті побачив рекламне оголошення від ТОВ «Про Стаді Інтернешнл», де були сприятливі умови які влаштували позивача. У телефонному режимі з директором ТОВ «Про Стаді Інтернешнл» домовились на програму освіти у США. Поштою від ТОВ «Про Стаді Інтернешнл» позивач отримав договір на надання послуг по програмі «Навчання за кордоном. Страна США» №129 від 09 грудня 2014 року і рахунок фактуру від 16 грудня 2014 року на суму 21 000 грн. Директор ТОВ «Про Стаді Інтернешнл» ОСОБА_2 телефоном пояснив, що для організації виїзду позивача, останньому треба сплатити 21 000 грн. і підписати договір, який позивачу направили поштою разом з реквізитами оплати. 18 грудня 2014 року позивач сплатив за відповідним рахунком фактурою 21 000 грн., після чого, при вивчені отриманого договору виявив, що він не містить підпису, печатки і необхідних реквізитів виконавця послуги, в т.ч. банківських реквізитів, крім того договір містить несправедливі умови. При більш детальному вивчені платіжного доручення від 18.12.2014 в сумі 21 000 грн. було виявлено, що рахунок фактура від 16.12.2014 на суму 21 000 грн. була виписана не ТОВ «Про Стаді Інтернешнл», а СПД ОСОБА_2, і розрахунковий рахунок на який здійснювався платіж належить не ТОВ «Про Стаді Інтернешнл» а СПД ОСОБА_2, який також є директором ТОВ «Про Стаді Інтернешнл». 09 січня 2015 року ОСОБА_1 направив на адресу відповідачів лист вимогу, яким запропонував повернути позивачу здійснену оплату в сумі 21 000 грн. Вимогу ОСОБА_2 отримав 11 лютого 2015 року, однак, не хоче повертати сплачені позивачем кошти за договором, який навіть не був укладений. На підставі вищезазначеного просив суд визнати договір на надання послуг по програмі «Навчання за кордоном. Страна США» №129 від 09 грудня 2014 року недійсним та неукладеним; стягнути з СПД ОСОБА_2: суму оплати за вищезазначеним договором в розмірі 21 000 грн.; збитки в розмірі 210 грн.; три відсотки річних в сумі 94,93 грн.; суму індексу інфляції в сумі 1764 грн.;подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 1654, 99 грн. та судових витрат.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник ТОВ «Про Стаді Інтернешнл» в судове засідання у справі не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

СПД ОСОБА_2 в судове засідання у справі не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У зв'язку з повторною неявкою відповідачів, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд приходить до наступного.

Позовні вимоги позивача щодо визнання договору про надання послуг по програмі «Навчання за кордоном. Страна США» №129 від 09 грудня 2014 року між ним та ТОВ «Про Стаді Інтернешнл» недійсним та неукладеним є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлено, зокрема, ч. 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства його моральним засадам.

Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що вищезазначений договір не заповнений та не підписаний сторонами. Дій які б свідчили про виконання вищезазначеного договору судом не встановлено.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочинну є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочинну. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеним правочин (договори) у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача).

Отже, договір про надання послуг по програмі «Навчання за кордоном. Страна США» №129 від 09 грудня 2014 року між позивачем та ТОВ «Про Стаді Інтернешнл» є неукладеним, що виключає можливість визнання його недійсним правочином. Наслідки недійсного правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Разом з тим, такий спосіб захисту цивільного права, як визнання договору неукладеним, не міститься у визначеному ст. 16 ЦК України переліку та не передбачений умовами договору про надання послуг. Аналогічна позиція зазначена в Ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року по справі № 6-23881св14.

На підставі вищезазначеного вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом та не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з СПД ОСОБА_2 21 000 грн. суд виходить з наступного.

Правовою підставою виникнення цивільних прав та обов'язків згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України можуть бути договори та інші правочини.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вже зазначено судом, згідно із ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В матеріалах справи є рахунок-фактура № АГ-2738 від 16 грудня 2014 року, виданий СПД ОСОБА_2 на оплату послуг щодо організації програми «Навчання і стажування в США» в сумі 21 000 грн. Платником у рахунку-фактури є ОСОБА_1

18 грудня 2014 року, виконуючи вимоги рахунку-фактури, ОСОБА_1 сплатив на користь СПД ОСОБА_2 21 000 грн., що підтверджується квитанцією на оплату услуг від 18 грудня 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між СПД ОСОБА_2 та позивачем фактично був укладений договір про надання послуг.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

З тверджень позивача вбачається, що у звязку з сімейними обставинами особистого характеру, 02 лютого 2015 року ОСОБА_1, на адресу відповідачів було направлено вимогу про повернення позивачу сплачених за договором коштів в сумі 21 000 грн. Згідно поштового повідомлення вимогу ОСОБА_2 отримав 11 лютого 2015 року. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк виконання вимоги не визначений сторонами, вимога повинна бути виконана в семиденний строк від дня предявлення вимоги. Однак на час розгляду справи зазначена вище вимога не виконана.

У звязку з тим, що на час розгляду справи вимога позивача не виконана, позовні вимоги щодо стягнення з СПД ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми оплати за вищезазначеним договором у розмірі 21000 грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з СПД ОСОБА_2 збитків в розмірі 210 грн.; три відсотки річних в сумі 94,93 грн.; суми індексу інфляції в сумі 1764 грн.; подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 1654, 99 грн. суд виходить з наступного.

Згідно ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняється. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

У звязку з тим, що між ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2 фактично був укладений договір про надання послуг, строк виконання якого не було зазначено та той факт, що позивач просив повернути кошти, сплачені за вищезазначеним договором у звязку з сімейними обставинами особистого характеру та те, що в судовому засіданні позивач не довів факт істотних порушень договору з боку СПД ОСОБА_2, позовні вимоги, щодо стягнення з СПД ОСОБА_2 матеріальних збитків в розмірі 210 грн.; три відсотки річних в сумі 94,93 грн.; суму індексу інфляції в сумі 1764 грн.;подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 1654, 99 грн. не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з СПД ОСОБА_2 моральної шкоди суд виходить з наступного.

Як на підставу відшкодування маральної шкоди позивач посилається на ч.2 ст. 216 ЦК України відповідно до якої, якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. У звязку з тим, що у задоволені позовних вимог щодо визнання договору на надання послуг по програмі «Навчання за кордоном. Страна США» №129 від 09 грудня 2014 року недійсним позивачу було відмовлено та тим, що у судовому засіданні позивач не довів факт істотних порушень договору з боку СПД ОСОБА_2, вимога ОСОБА_1 про стягнення з СПД ОСОБА_2 моральної шкоди також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 663 грн. 60 коп., що складаються з судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі в розмірі 243,6 грн. та витрати повязані з публікацією оголошення про виклик відповідача через оголошення у пресі в сумі 420 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 11,16,23,207,215,526,626,629,901,907 ст.ст.3,7,14,57, 58,59,60,61, 88,212-215,224-226 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Про Стаді Інтернешнл» та субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про стягнення оплати за недійсним правочином і захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути з субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) суму оплати по рахунку-фактурі № АГ-2738 від 16 грудня 2014 року, виданого СПД ОСОБА_2 на імя ОСОБА_1 на оплату послуг щодо організації програми «Навчання і стажування в США» в розмірі 21 000 (двадцять одну тисячу) грн.00 коп. та судові витрати по справі в розмірі 663 грн.60 коп., а всього 21663 (дванадцять одну тисячу шістсот шістдесят три) грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В. Волошин