Справа № 388/1561/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

24.12.2015 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представника ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Долинського району Кіровоградської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 20 червня 2011 року померла ОСОБА_5, яка була її рідною сестрою.

Спадкоємицею майна ОСОБА_5 є позивачка у справі ОСОБА_2, яка 12 листопада 2012 року подала заяву про прийняття спадщини.

Спадковим майном після смерті ОСОБА_5 є, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Давидова, 59, с. Братолюбівка, Долинський район, Кіровоградська область.

Після купівлі вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, спадкодавець ОСОБА_5 не посвідчила нотаріально договір-купівлі-продажу, а тому позивачка не могла оформити спадщину на цей будинок.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2013 року визнано дійсним договір купівлі-продажу спірного будинку укладеного 31 жовтня 2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Визнано за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Давидова, 59, с. Братолюбівка, Долинський район, Кіровоградська область.

Для оформлення правовстановлюючих документів на спірний будинок, позивачкою ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт.

ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 на спірний будинок з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2015 року до справи залучено як співвідповідача ОСОБА_8

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_1 позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_8 у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Долинського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої не заперечує проти позову, просить справу розглянути за відсутності представника.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що 26 червня 2011 року у м. Долинській Долинського району Кіровоградської області померла ОСОБА_5, яка постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6, 35).

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Давидова, 59, с. Братолюбівка, Долинський район, Кіровоградська область (а. с. 7, 8, 10, 11).

Спадкоємцями майна ОСОБА_5 за законом залишились рідна сестра ОСОБА_2 позивачка у справі, а також співмешканець ОСОБА_9 з яким спадкодавець проживала з 2005 року (а. с. 35, 47, 48), який помер 30 жовтня 2014 року у с. Братолюбівці Долинського району Кіровоградської області.

Спадкоємцем майна ОСОБА_5 за заповітом від 8 листопада 2005 року, посвідченого секретарем Братолюбівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за № 38, є ОСОБА_8 відповідач у справі, а саме є спадкоємцем земельної ділянки, згідно державного акта серії КР № 014242 (а. с. 47).

8 лютого 2012 року державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_10 спадкоємцю за заповітом ОСОБА_8 видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 8,32 га, що належала спадкодавцю ОСОБА_5, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії КР № 014242, виданого 31 травня 2000 року Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 14-242-Ч (а. с. 57).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За змістом ч. ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

12 листопада 2012 року ОСОБА_2 на підставі рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2012 року подала державному нотаріусу Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області заяву про прийняття спадщини після смерті рідної сестри ОСОБА_5 (а. с. 42, 43).

Крім зазначеного, спадкоємцем майна ОСОБА_5 за законом четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України, який прийняв спадщину, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України був ОСОБА_9, який як суд вище зазначав помер 30 жовтня 2014 року. На момент смерті ОСОБА_9 проживав одиноко (а. с. 34).

Згідно інформації Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області № 407/01-16 від 21 жовтня 2015 року спадкова справа після смерті ОСОБА_9 не заведена.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

З огляду на вищезазначене, можливо дійти висновку, що позивачка у справі ОСОБА_2 єдина із спадкоємців майна ОСОБА_5 за законом другої черги (ст. 1262 ЦК України), яка прийняла спадщину. Спадкоємців вищої черги, які прияли спадщину немає. Таким чином, відбувся перехід прав та обовязків (спадщини) від ОСОБА_5 (спадкодавця) до ОСОБА_2 (спадкоємця).

За змістом п. 23 ПОСТАНОВИ Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналізуючи вищезазначені положення, можливо дійти висновку, що не будь-яка відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину є підставою для звернення до суду за правилами позовного провадження, а лише обґрунтована відмова нотаріуса, тобто така відмова, що не дає нотаріусу з огляду на відсутність підстав, передбачених у нормативно-правових актах видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину.

Постановою державного нотаріуса Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_10 № 249 від 20 листопада 2012 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 з тих підстав, що спадкоємцем не надано правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою: вул. Давидова, 59, с. Братолюбівка, Долинський район, Кіровоградська область (а. с. 9).

5 вересня 2012 року позивачкою ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Давидова, 59, с. Братолюбівка, Долинський район, Кіровоградська область (а. с. 10, 11).

Відповідно до заочного рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2013 року за ОСОБА_5 визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Давидова, 59, с. Братолюбівка, Долинський район, Кіровоградська область (а. с. 7).

Таким чином, після відмови нотаріусом ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок, тобто після 20 листопада 2012 року, судом було визнано за спадкодавцем право власності на спірний житловий будинок, а таке рішення суду є тим правовстановлюючим документом за відсутності якого нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Разом із тим, як убачається з матеріалів цієї цивільної справи, зокрема із копії спадкової справи після смерті ОСОБА_5, заява її спадкоємців про видачу свідоцтва про право на спадщину після визнання судом права власності на спірне спадкове майно, предметом розгляду нотаріуса не була, а відтак немає підстави вважати про відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Слід також зазначити, що відповідно до абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

За змістом ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва та під час здійснення функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, здійснює пошук у ньому відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва, обтяження таких прав та за його результатами формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який залишається у справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса.

З огляду на вищезазначені правила, можливо дійти висновку, що спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до нотаріуса як спеціального субєкта, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно (у тому числі до нотаріуса, який завів спадкову справу) після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. У разі коли право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, зокрема заява про прийняття спадщини (або інший установлений документ), а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно, зокрема рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності спадкодавця на конкретне нерухоме майно.

Відповідно до вищевикладеного, поданий ОСОБА_2 позов є необґрунтованим, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1216-1218, ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ст. 1262, ч. ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 15, 57-62, 64, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Долинського району Кіровоградської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 28 грудня 2015 року.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_11