Справа № 297/234/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої Боднар О.В.

суддів Кеміня М.П., Джуги С.Д.

при секретарі Маринець Д.М.

з участю - представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3, що діє від імені Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Берегівського районного суду від 02 квітня 2015 року справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Берегівської державної нотаріальної контори Закарпатської області, третя особа: Реєстраційна служба Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, про зобовязання вчинити дії, -

у с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся зо суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», Берегівської ДНК, третя особа: реєстраційна служба Берегівського РУЮ Закарпатської області, в якому просив:

- зобовязати Берегівську ДНК скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис внесений до Державного реєстру іпотек № 4506057 про обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, внесений 25 квітня 2008 року державним нотаріусом Берегівської ДНК ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки від 25 квітня 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6,

- зобовязати Берегівську ДНК скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 4507324 про заборону відчуження зазначеного нерухомого майна, внесений 24 квітня 2008 року державним нотаріусом Берегівської ДНК ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки від 25 квітня 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6

В обґрунтування вимог зазначав, що він, як власник квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва від 24 лютого 2012 року, не може володіти, користуватися і розпоряджатися нею на власний розсуд, оскільки квартира знаходиться під забороною відчуження, накладено нотаріусом Берегівської ДНК на підставі договору іпотеки від 25 квітня 2008 року, який був визнаний недійсним рішенням Берегівського районного суду від 08 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 08 вересня 2010 року.

Заочним рішенням Берегівського районного суду від 02 квітня 2015 року (а.с. 50-51) позов задоволено.

Зобовязано Берегівську ДНК скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис внесений до Державного реєстру іпотек за № 4506057 про обтяження нерухомого майна квартири № 3 по вул. І.Франка в м.Берегово, внесений 25 квітня 2008 року державним нотаріусом Берегівської ДНК ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки від 25 квітня 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом Берегівської ДНК ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1-1700.

Зобовязано Берегівську ДНК скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 4507324 про заборону відчуження нерухомого майна - квартири № 3 по вул. І.Франка в м.Берегово, внесений 25 квітня 2008 року державним нотаріусом Берегівської ДНК ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки від 25 квітня 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом Берегівської ДНК ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1-1700.

Ухвалою Берегівського районного суду від 07 травня 2015 року (а.с. 69-70) заяву представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про перегляд заочного рішення по даній справі залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі (а.с. 74-76) представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Зазначає, що ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зокрема ст.44 не передбачено скасування запису про обтяження.

Крім того, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, в порядку ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, набув право власності на квартиру АДРЕСА_2, житловою площею 53,2 кв.м., загальною 93,1 кв.м., яка раніше належала ОСОБА_7 на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 19 лютого 2008 року № 1-550, та отримав свідоцтво на вказане майно від 24 лютого 2012 року, видане приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстроване в реєстрі за № 1207 (а.с. 13).

19 березня 2012 року ОСОБА_4 зареєстрував право власності на зазначену квартиру в КП «Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради» (а.с. 14).

Вказана квартира знаходиться в іпотеці ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору іпотеки від 25 квітня 2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (змінило найменування на ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_6 (а.с. 16).

Зазначений договір іпотеки рішенням Берегівського районного суду від 08 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 08 вересня 2010 року, було визнано недійсним (а.с. 10-12).

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень передбачений розділом IV ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 9 ст.16 цього Закону державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки) (п. 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України віл 22 лютого 2012 року № 296/5).

З наведеного можна зробити висновок, що нотаріус може бути відповідачем у справах про зобов'язання скасувати у Державному реєстрі прав на нерухоме майно записи щодо немайнових прав на предмет іпотеки лише в разі звернення заінтересованих осіб до нотаріуса за вчиненням вказаних дій та отримання відмови у їх вчиненні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, не звернув уваги на те, що позивач не надав доказів того, що він звертався з відповідною заявою до нотаріуса Берегівської ДНК ОСОБА_5 та йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановивши, що право власності позивача на вказане нерухоме майно порушено, дійшов помилкового висновку про можливість захисту порушеного права в обраний позивачем спосіб.

Разом з тим, посилання апелянта на положення ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень» є безпідставними, оскільки відповідно до ст.1 цього Закону він визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. А в даній справі розглядається питання щодо нерухомого майна.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки, як зазначено у п.16 постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів, яких стосуються нотаріальні дії чи акт, вирішуються судами в порядку цивільного судочинства, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про іпотеку» ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», колегія суддів,

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, що діє від імені Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити.

Заочне рішення Берегівського районного суду від 02 квітня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Берегівської державної нотаріальної контори Закарпатської області, третя особа: Реєстраційна служба Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, про зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11