АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4915/15 Головуючий 1 інстанції
Справа № 646/2352/15-ц ОСОБА_1
Категорія: договірна Доповідач: Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року

Колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Яцини В.Б.

суддів колегії - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргоюфізичної особи підприємця ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про повернення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

23.02.2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовною заявою до фізичної особи підприємця ОСОБА_4, у якій просив суд стягнути з відповідача борг за невиконане зобов'язання в сумі 14 328,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 05.07.2013 р. на підставі Договору на розробку та передачу авторських прав на веб-сайт б/н від 05.07.2013 р. суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_4, відповідно до умов Договору, зобов'язався виконати для замовника ОСОБА_5 комплекс робіт по проектуванню і розробці веб-сайту у відповідності до Технічного завдання вартістю 82 000, 00 грн. (п., п. 2.4. Договору). Авансовий платіж був ним сплачений відповідачу 05.07.2013 р. в сумі 14 328,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Відповідно до п. 4.1 строк надання послуг становить 60 банківських днів який розпочинається після двох днів моменту передплати, тобто з 07 липня 2013 р., отже 05 липня 2013 р. позивачем оплачено І етап робіт у сумі 14 328, 00 грн. згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №05. Таким чином кінцевий строк надання послуг за договором б/н від 05.07.2013 р. становить 27.09.2013 р. Станом на 01 лютого 2015 р. відповідачем послуги не надано та не повернуто передплату в розмірі 14 328,00 грн.

21 жовтня 2014 р. позивачем на адресу відповідача було направлено претензію про повернення боргу за не виконане зобов'язання, яка залишилася без відповіді.

Посилаючись на положення Цивільного кодексу України, просив стягнути з відповідача борг за невиконане зобов'язання в сумі 14 328,00 грн.

В судове засіданні позивач не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, зазначила, що позов не визнають в повному обсязі. У своїх письмових запереченнях відповідач визнав отримання від позивача авансу за вказаним договором в сумі 14 328,00 грн., який був підписаний між сторонами, надав до суду свою копію цього договору, зміст якого відповідає примірнику позивача. Позов не визнав з тих підстав, що він виконав всі умови договору по першому, оплаченому вказаною сумою авансу, етапу робіт, про що позивачу було ним надіслано виконані документи для з?ясування подальших дій в електронному вигляді, заперечень з цього приводу від нього не надійшло. У подальшому позивач на зв?язок не вийшов, що відповідно до п.п. 3.1.6, 3.4.1 цього договору звільняє відповідача від подальшого його виконання.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 травня 2015 року позовну заяву ОСОБА_5 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про повернення коштів - задоволено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 суму боргу за невиконане зобов'язання за Договором на розробку та передачу авторських прав на веб-сайт від 05.07.2013 року в розмірі 14 328,00 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ФОП ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права. При цьому крім вже вищевказаних доводів, які були наведені на обґрунтування своїх заперечень проти позову, вказав, що у березні 2014 року позивач зв?язався з ним для відновлення відносин за вказаним договором, просив виконати роботи по доопрацюванню свого сайту, виконавши наступні етапи робіт. Відповідач у відповідь склав кошторис майбутніх робіт, була зроблена комерційна пропозиція, після чого позивач знову не вийшов на зв?язок. При цьому апелянт заперечував проти дійсності претензії позивача, поштове відправлення якої не підтверджено поштовим чеком.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.07.2013 року між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 було укладено Договір на розробку та передачу авторських прав на веб-сайт.

Відповідно до п. 2.1. Договору, ФОП ОСОБА_4 зобов'язався виконати комплекс робіт по проектуванню і розробці веб-сайту, у відповідності до Технічного завдання, а ОСОБА_5 зобовязався прийняти та сплатити послуги за договором.

Відповідно до п. 4.1. Договору, виконавець приступає до виконання робіт за договором протягом 2-х робочих днів з моменту отримання першого платежу, передбаченого п. 5.2.1 договору.

Згідно до п. 5.1. Договору вартість робіт складає 71640 грн., та сплачується у пять етапів виконання робіт.

Пунктом 5.2.1. Договору встановлено, що перший етап робіт сплачується у розмірі 14 328 грн. в трьохденний строк з моменту підписання договору.

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру № 05 від 05.07.2013 року, позивачем було сплачено відповідачу суму у розмірі 14328 грн. за розробку веб-сайту і цей факт визнаний представником відповідача в апеляційному суді, а також передбачений цим договором строк для виконання робіт 60 днів.

Згідно зі ст.ст.526. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором.

Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, районний правильно встановив, що між сторонами склалися договірні відносин, а саме у сфері розробки веб-сайту. Як вбачається з наданих відповідачем заперечень, відповідач приступив до виконання робіт, передбачених договором та здійснив наступне: створено опис архітектури та структури проекту, складений кошторис по проекту, надана комерційна пропозиція, розроблений проект веб-сайту. Дані документи були надіслані позивачу для зясування подальших дій по договору. Однак, в подальшому позивач на звязок не виходив, повідомлень від нього про розірвання договору не надходило. Зазначав, що дана поведінка позивача створила непереборні перешкоди для розробки повного та всебічного технічного завдання. У звязку з цим роботи по надання послуг по розробці веб-сайту були зупинені.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі, яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Посилання в доводах скарги на електронну переписку є безпідставні, оскільки п. 3.1.2 укладеного між сторонами Договору передбачено інший порядок виконання: підписання сторонами акту виконання робіт по конкретному етапу, який в матеріалах справи відсутній. Крім того зміст електронного листування та час його проведення достовірно не доводить їх зв?язок саме з укладеними між сторонами договором, оскільки стосується сайту з іншою назвою і було здійснено пізніше.

На підставі наявних у справі доказів, які були надані сторонами, районний суд дійшов правильного висновку, що відповідач отримав від позивача заявлену у позові суму авансу за перший етап робіт, а відповідач, який Акту виконаних робіт за вказаним договором, суду не надав, - не довів факт їх виконання.

Відповідач не надав до районного суду належних і допустимих доказів на підтвердження виконання ним першого етапу робіт, який був оплачений позивачем у заявленій в позові сумі, а у своїх письмових запереченнях про наявність такого акту та про неможливість його надання до суду - не заявив.

Під час апеляційного розгляду справи відповідач надав апеляційному суду копію акту № ОУ - 0000615 від 21 жовтня 2013 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) між замовником ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4 за проведені роботи (надані послуги) по договору б/н від 05.07.2013 року на суму 14328,00 грн., а також копію опису про відправку цього акту поштою 21.202013року (а.с. 71).

Згідно з нормами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

При цьому стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 131 ЦПК Українисторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Обґрунтовуючи поважні причини невчасного подання вказаного доказу відповідач вказав на те, що співробітник, у якого знаходиться цей документ, був відсутній у м. Харкові, знаходився у відрядженні, що не можна визнати поважною причиною. Так, про наявність такого документу відповідач, який був належним чином представлений в судовому засіданні, до районного суду, при наявності для цього процесуальної можливості, не заявив, наведені у письмових запереченнях проти позову доводи посилання на ці обставини та доказ не містять (а.с. 31-32). Крім того, в Акті не вказано конкретного переліку робіт, який був виконаний за отримані від позивача кошти в межах першого етапу, з цього приводу докази в матеріалах справи відсутні, що свідчить про його неналежність, ст. 56 ЦПК України.

При цьому зміст наданого апелянтом електронного листування не містить підтвердження від позивача про отримання вказаного акту, а також про виконання відповідачем першого етапу робіт за вищевказаним договором, або досягнення між сторонами згоди на зміну вже укладеного договору, який підлягає обов?язковому виконанню.

При таких обставинах колегія суддів відповідно до ст.ст. 56, 131 ЦПК України наданий до апеляційної скарги вказаний Акт виконання робіт (послуг) - не приймає до уваги.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, щосуд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги цього висновку не спростовують, тому з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: