РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/11354/15-ц

Провадження № 2/643/4224/15

09.12.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Славгородської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зміну умов договору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитом в розмірі 4375,00 доларів США, заборгованість за процентами в розмірі 2313,80 доларів США, пеню в розмірі 60800,85 грн., а також суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 10653,60 грн.; розірвати Кредитний Договір № 06-2-05-59 від 13.06.2008 року, викладений в новій редакції Додатковою угодою № 7 від 21.01.2013 року, укладений між АТ «Регіон-Банк» та ОСОБА_1, з 15.07.2015 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 13.06.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір № 06-2-05-59, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику Кредит у сумі 10000,00 доларів США на споживчі потреби на умовах повернення даного кредиту, сплати 15 % річних за користування кредитом, комісій та інших платежів, передбачених умовами Кредитного договору. В подальшому, Додатковою угодою № 7, Договір було викладено в новій редакції, згідно якої Позичальнику було зменшено розмір наданого кредиту до 7489,00 доларів США, встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 15,5 % за користування кредитом. В якості забезпечення виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором, Банком було прийнято у заставу автомобіль марки «Форд», д.н. НОМЕР_1, який належить відповідачу, про що було укладено Договір застави № 06-2-05-59/9 від 13.06.2008 року. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором, у нього виникла заборгованість перед позивачем. Після реалізації вказаного вище автомобіля та часткової сплати заборгованості за рахунок отриманих від реалізації автомобіля грошових коштів, остаточний розмір заборгованості відповідача складається з наступного: прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 4375,00 доларів США, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 2313,80 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за користування ним в розмірі 60800,85 грн., штрафні санкції за прострочення виконання грошового зобовязання відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 10653,60 грн. Приймаючи до уваги невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо погашення заборгованості та її значний розмір, позивач також просить розірвати кредитний договір, укладений між ним та відповідачем, з моменту подання позовної заяви до суду, а саме з 15.07.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що проти заявлених позовних вимог не заперечує.

Оскільки суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову в частині стягнення з відповідача індексу інфляції суперечить закону, судом було відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем у вказаній частині та продовжено судовий розгляд.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13.06.2008 року між АКРБ «Регіон-банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 06-2-05-59, відповідно до п. 1.1 якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 10000,00 доларів США на споживчі потреби, із сплатою процентів 15 % річних терміном з 13.06.2008 року по 31.05.2011 року, комісій та інших платежів, що складають сукупну вартість кредиту, згідно умов Договору та Додатку № 2, який є невідємною частиною Договору. В разі виникнення простроченої заборгованості по кредиту згідно графіку, який є невідємною частиною цього договору, банк нараховує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою в розмірі 30 % річних, за кожен день прострочення виконання зобовязання, на суму простроченої заборгованості, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості та до моменту її погашення.

Пунктом 2.1 Кредитного договору передбачено, що Банк надає Позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

21.01.2013 року між Банком та відповідачем укладено Додаткову угоду № 7 до Кредитного договору № 06-2-05-59 від 13.06.2008 року, відповідно до п. 1.1 якої Банк надає Позичальнику кредит у сумі 7489,00 доларів США на споживчі потреби на строк з 13.06.2008 року по 22.07.2013 року, із сплатою 15,5 % річних, комісій та інших платежів за кредитом, що складають сукупну вартість кредиту, згідно умов цього Договору та Додатку № 2, який є невідємною частиною даного Договору.

Статтею 5 Договору передбачено, що за порушення Позичальником строків погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, Банк має право вимагати від Позичальника сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

У звязку з невиконанням своїх зобовязань за Договором, станом на 15.07.2015 року у відповідача виникла заборгованість в наступному розмірі: прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 4375,00 доларів США; прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 2313,80 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за користування ним в розмірі 60800,85 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 549 ЦК України передбачено обовязок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Статтею 552 ЦК України передбачено, що сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі та не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Згідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про розірвання Договору, укладеного між сторонами, а також щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами та пенею в розмірі 6688,80 доларів США та 60800,85 грн., в зв'язку з чим задовольняє позов в цій частині.

З вимогами щодо розірвання договору позивач звернувся до суду 20.10.2015 року, в зв'язку з чим суд розриває договір саме з вказаної дати.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом та простроченими процентами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь строк прострочення і 3 % річних у розмір 10653,60 грн., суд відмовляє в їх задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності саме гривні, а не іноземної валюти.

Оскільки грошове зобов'язання згідно договору було виражено в доларах США та позивач просить стягнути заборгованість саме в доларах США, у суду відсутні підстави стягувати з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції.

Крім того, згідно наданих представником позивача розрахунків, грошові кошти в розмірі 10653,60 грн. є штрафними санкціями та сумою пені (а.с. 74-76).

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що має місце технічна описка у відповідному розрахунку та зазначена сума є загальним розміром саме індексу інфляції та 3 % річних.

Судом було роз'яснено представнику позивачу право заявити клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання суду виправленого розрахунку заборгованості на суму 10653,60 грн., який би підтверджував, що вказані грошові кошти є саме сумою індексу інфляції та 3 % річних.

У відповідь представником позивача було зазначене, що в неї відсутні клопотання та вона просить розглядати справу на підставі наявних доказів в даному судовому засіданні.

За таких обставин суд не може визнати пояснення позивача належним та допустимим доказом на підтвердження того, що грошові кошти в загальному розмірі 10653,60 грн., нараховані згідно розрахунку в якості штрафних санкцій та суми пені, в дійсності є розрахунком індексу інфляції та 3 % річних.

Оскільки судом вже стягнуто пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, суд, враховуючи правові позиції, висловлені в постанові ВСУ від 21.10.2015 року, приходить до висновку щодо відсутності підстав для повторного стягнення штрафних санкцій та пені в розмірі 10653,60 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 2079,23 грн.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк» грошові кошти в розмірі 6688,80 доларів США (шість тисяч шістсот вісімдесят вісім доларів США вісімдесят центів) та 60800,85 грн. (шістдесят тисяч вісімсот гривень вісімдесят пять копійок).

Розірвати Кредитний Договір № 06-2-05-59 від 13.06.2008 року (викладений в новій редакції Додатковою угодою № 7 від 21.01.2013 року), укладений між АТ «Регіон Банк» та ОСОБА_1, з 20.10.2015 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк» судовий збір в розмірі 2079,23 грн. (дві тисячі сімдесят девять гривень двадцять три копійки).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Крівцов Д.А.