Провадження № 522/2453/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Івченка В.Б.,

при секретарі Січінава М.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги ти, що вона, є єдиним спадкоємцем своїх батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які померли 2 вересня 2010 року та 24 серпня 2013 року. На даний момент спадщина, на яку вона має право складається з 2/3 частин двокімнатної квартири № 102 загальною площею 45,6 кв. м, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 2 та нежилого приміщення підвалу загальною площею 74,5 кв. м., яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, буд. 15. Зазначена квартира набута у власність в рівних частках позивачем та її батьками, за Договором купівлі-продажу нерухомого майна №11204 від 15 листопада 1995 року, укладеним на Одеській товарній біржі. Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» у встановленому законом порядку, але оригінал зазначеного договору купівлі-продажу на даний момент у неї відсутній, і можливості якимось чином його отримати позивач не має. Право власності на вказане нежиле приміщення підвалу належало її матері, ОСОБА_2, на підставі Договору дарування від 21 грудня 2004 року, але воно не було зареєстровано нею в установленому на той момент законом порядку.

У зв'язку з тим, що на зазначену квартиру, яка належала їй і її батькам на праві спільної власності, відсутній оригінал правовстановлюючого документа, а саме Договору купівлі-продажу нерухомого майна № 11204 від 15 листопада 1995 року, а право власності на нежиле приміщення підвалу, яке належало її матері, не зареєстровано в установленому на той час законом порядку, нотаріус, яким була відкрита спадкова справа, в обох випадках, керуючись чинним законодавством, відмовив у видачі позивачу свідоцтв про право на спадщину.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Також в судовому засіданні представник позивача з метою уникнення затягування строків розгляду справи просив не виконувати в подальшому ухвалу суду про забезпечення доказів на клопотання представника відповідача від 26.11.2014 року, відповіді на яку не будуть мати суттєвого значення для розгляду справи по суті.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просив у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі з підстав викладених у запереченнях наданих до суду. Також в судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти подальшого розгляду справи по суті та ухвалення рішення по справі без отримання доказів згідно ухвали суду від 26.11.2014 року.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом в судовому засіданні встановлено, що 02 вересня 2010 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №236282, виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №3416.

24 серпня 2013 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №348548, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №8289.

ОСОБА_1 звернулась до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу для прийняття спадщини, яка відкрилась на 1/3 частини квартири №102 по вул. Ак.Корольова в м. Одесі та 1/12 частини вказаної квартири, а також 1/4 частини нежилого приміщення підвалу, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 15.

Згідно листа №52/02-14 від 03.04.2014 року приватним нотаріусом було запропоновано надати до нотаріальної контори, видані та зареєстровані у встановленому Законом порядку документи, що підтверджують право власності та державну реєстрацію на нежиле приміщення підвалу, що знаходиться в м. Одесі по вул. Жуковського, 15 та на квартиру №102 по вул. Ак. Корольова в м. Одесі, на імя ОСОБА_2, померлої 02.09.2010 року. У випадку відсутності вказаних документів, запропоновано звернутися до суду.

Відповідно до ст.1218 ЦК України , до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, квартиру, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, нежитлове приміщення, тощо, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

За договором купівлі-продажу нерухомого майна №11204 від 15 листопада 1995 року, укладеним на Одеській товарній біржі, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 придбали квартиру №102 по вул. Ак.Корольова в м. Одесі. Договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчувався. Згідно наданих доказів, що містяться в матеріалах справи договір купівлі-продажу №11204 від 15 листопада 1995 року квартири №102 по вул. Ак. Корольова в м. Одесі дійсним не визнавався.

Право власності на нежиле приміщення, розташоване за адресою: м. Одесі по вул. Жуковського, 15 не було зареєстровано відповідно до норм діючого законодавства.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно ч. 3. ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Посилання позивача на те, що вона фактично прийняла вказану вище спадщину, оскільки на момент відкриття окремих її частин, постійно проживала зі спадкодавцями однією сім'єю, судом встановлено наступне.

Для прийняття спадщини в порядку, встановленому частиною 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець повинен проживати із спадкодавцем у житловому приміщенні спадкодавця, тобто користуватися цим майном разом із спадкодавцем до його смерті.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.З Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Зі змісту Закону вбачається, що місцем проживання особи вважається місце її державної реєстрації у встановленому законом порядку.

Згідно копії довідки ЖБК «Жовтневий - 16» № 179 від 07.09.2011 року, в якій зазначається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 29.01.1996 року по день смерті 02.09.2010 року була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно копії довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та прописку) ЖБК «Жовтневий -16» № 178 від 07.09.2011 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована з 29.01.1996 року, а ОСОБА_3 зареєстрований з (дата не зазначена) за адресою: АДРЕСА_1.

Оригінали вищезазначених довідок ЖБК «Жовтневий -16» є непрямими доказами проживання спадкоємця-позивача разом з спадкодавцем - ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 N 1077 "Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" (додаток 11), затверджений зразок довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи, яка є належним доказом постійного проживання.

В матеріалах позову відсутні належні докази, які б підтверджували місце проживання спадкодавця ОСОБА_3 та спадкоємця ОСОБА_1 на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів згідно 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012р. N 296/5/.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п. 3. Глави 13 Порядку, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до п. 1 листа ВССУ N 24-753/0/4-13 йдеться про обов'язковість у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України), закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України) або залишення позовної заяви без розгляду (ст. 207 ЦПК України), Лист ВССУ від 07.02.2014 р. «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні».

До матеріалів справи долучена копія відповіді приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 № 52/02-14 від 03.04.2014 р. на заяву позивача про видачу Свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті спадкодавця - ОСОБА_2.

Постанови (копії) про відмову у вчинені нотаріальних дій, а саме про відмову у видачі свідоцтва про право власності на 1/3 квартири та/або нежитлове підвальне приміщення після померлого 02.09.2010 року спадкодавця - ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Матеріали справи також не містять доказів звернення позивача до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та/або з заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/3 частки квартири після померлого 24.08.2013 року спадкодавця - ОСОБА_3, і як наслідок відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

В матеріалах позову також відсутні докази, які підтверджують заведення нотаріусом спадкової справи.

Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом згідно п.3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у всій їх сукупності, беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували набуття та належність спадкодавцям на праві власності на момент відкриття спадщини спадкового нерухомого майна, на яке позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування, суд вважає що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 331, 1218, 1268, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_7