Номер провадження: 22-ц/785/5772/15
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Феміда та Немезіда» про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 22 липня 2014 року,

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що 12 жовтня 2012 року о 16 год. 00 хв. відбулося зіткнення транспортних засобів, а саме: автомобіля марки «Мазда 3», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки СНЕRY AMYLET, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивач зазнав тілесних ушкоджень.

Вина ОСОБА_3 підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року, відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Згідно з довідкою № 9088150 про дорожньо-транспортну пригоду цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована у Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія» (далі СТзДВ «Гарантія»), а тому позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування та з іншими документами до СТзДВ «Гарантія».

05 листопада 2012 року за заявою СТзДВ «Гарантія» була виконана оцінка вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу СНЕRY AMYLET, державний номерний знак НОМЕР_2, яка відповідно до звіту № 01879 складає 25 035 грн 30 коп.

Листом від 21 червня 2013 року № 1713 страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування, оскільки поліс від 12жовтня 2012 року №АЕ/0024762, за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, вступав в дію з 00 год. 00 хв. 13 жовтня 2012року, а тому у СТзДВ «Гарантія» відсутні законні підстави для виплати страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася о 16 год. 00 хв. 12 жовтня 2012 року.

Листом від 29 жовтня 2013 року № 3/1-05 Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) відмовило у виплаті страхового відшкодування у звязку з невиконанням ОСОБА_2 вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» щодо збереження пошкодженого майна у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, неможливістю його огляду та відчуження транспортного засобу.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив:

- стягнути з МТСБУ страхове відшкодування в розмірі 24 035,3 грн. та компенсацію моральної шкоди в сумі 500 грн.(5%);

- стягнути з ОСОБА_3 суму франшизи в розмірі 1000 грн. та компенсацію моральної шкоди в сумі 10 000 грн.;

- стягнути солідарно з СТзДВ «Гарантія» та ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 3410,40грн., суму судового збору в сумі 410,35грн., судові витрати на судові повістки в сумі 49,80грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 липня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача суму франшизи в розмірі 1 000 грн, компенсацію моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 4 000 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 6 листопада 2014 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 липня 2014 року скасоване в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу та в цій частині ухвалено нове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 цих витрат в сумі 3410,20 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року рішення апеляційного суду Одеської області від 6 листопада 2014 року скасоване, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що ДТП сталося з вини ОСОБА_3 Відмовляючи в позові до МТСБУ, суд першої інстанції виходив з того, що МТСБУ обґрунтовано відмовило у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивач не надав аварійному комісару для огляду та проведення експертизи пошкоджений автомобіль.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2012 року о 16 год. 00 хв. відбулося зіткнення транспортних засобів, а саме: автомобіля марки «Мазда 3», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки СНЕRY AMYLET, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивач зазнав тілесних ушкоджень.

Вина ОСОБА_3 підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2012 року, відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Згідно з довідкою № 9088150 про дорожньо-транспортну пригоду цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована у Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія» (далі СТзДВ «Гарантія»), а тому позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування та з іншими документами до СТзДВ «Гарантія».

05 листопада 2012 року за заявою СТзДВ «Гарантія» була виконана оцінка вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу СНЕRY AMYLET, державний номерний знак НОМЕР_2, яка відповідно до звіту № 01879 складає 25 035 грн 30 коп.

Листом від 21 червня 2013 року № 1713 страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування, оскільки поліс від 12жовтня 2012 року №АЕ/0024762, за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, вступав в дію з 00 год. 00 хв. 13 жовтня 2012року, а тому у СТзДВ «Гарантія» відсутні законні підстави для виплати страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася о 16 год. 00 хв. 12 жовтня 2012 року.

Листом від 29 жовтня 2013 року № 3/1-05 Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) відмовило у виплаті страхового відшкодування у звязку з невиконанням ОСОБА_2 вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» щодо збереження пошкодженого майна у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, неможливістю його огляду та відчуження транспортного засобу.

Суд першої інстанції не врахував, що позивачем виконані вимоги п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» - ОСОБА_2 своєчасно звернувся до страховика СТзДВ «Гарантія», про якого його повідомили органи ДАЇ (що підтверджується довідкою № 9088150). Страховик в свою чергу відповідно до вимог п.34.1 ст.34 Закону розпочав розслідування та направив свого представника за місцем знаходження пошкодженого автомобіля для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. На замовлення СТзДВ «Гарантія» була виконана оцінка вартості майнової шкоди, завданого автомобілю позивача. Однак виплата страхового відшкодування не була здійснена в зв'язку з тим, що СТзДВ «Гарантія» встановила, що ДТП сталося за межами дії страхового поліса, а тому позивач звернувся до МТСБУ.

Відповідно до п.п.а п.41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом власник якого, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Колегія суддів вважає, що суд безпідставно не задовольнив позовні вимоги позивача до МТСБУ про стягнення майнової шкоди. Майнова шкода в розмірі 24 035,3 грн. підлягає стягненню на користь позивача з МТСБУ на підставі п.п.а п.41.1 ст.41 Закону.

Франшиза в розмірі 1 000 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_3 на підставі ч.1 ст.1166 ЦК України, оскільки його вина в скоєнні ДТП встановлена постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.10.2012 року.

В задоволенні позовних вимог до МТСБУ про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити, оскільки в справі відсутні відомості про заподіяння шкоди здоров»ю позивача, який відмовився від проходження судово - медичного обстеження, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.10.2012 року.

Колегія суддів вважає, що з вини ОСОБА_3 позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях позивача внаслідок пошкодження автомобіля, що привело до зміни звичних умов життя, позивач був позбавлений використовувати автомобіль за призначенням, був вимушений приймати зусилля для відновлення автомобіля та для захисту своїх прав.

Тому на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, з врахуванням п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості колегія визначає розмір компенсації моральної шкоди в сумі 2 000 грн.

З уточненого позову (а.с.82-83) вбачається, що позивач зазначив в якості відповідача №3 товариство з обмеженою відповідальністю «Феміда та Немезіда», однак в резолютивній частині уточненого позову претензій до цього відповідача не пред»явив. Тому відсутні підстави для солідарної відповідальності цього товариства разом з іншими відповідачами.

Колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-УІ відшкодування витрат на правову допомогу обмежується 40 відсотками встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

З розрахунку адвокатського бюро «Федяєва Сергія Володимировича» вбачається, що було витрачено 7 годин на надання правової допомоги по даній справі. Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати в Україні - 1218 грн. та приймаючи до уваги положення ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» час роботи адвоката становить 487 грн. 20 коп. за годину (1218* 40%). Тому граничний розмір витрат на правову допомогу не перевищує 3410 грн. 40 коп. (487,2*7).

Судові витрати по справі складаються:

- з судового збору, який сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду в сумі 410,35 грн., при зверненні з апеляційною скаргою в сумі 205,18 грн., а всього 615,53 грн.;

- з витрат на правову допомогу в сумі 3410,40 грн.,

а всього 4025,93 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України: з МТСБУ в сумі 3538,73грн, з ОСОБА_3 в сумі 487,20 грн.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані норми матеріального права, рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 22 липня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 24 035 гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму франшизи в розмірі 1 000 гривень, компенсацію моральної шкоди в сумі 2 000 гривень, а всього 3 000 гривень.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 3 538 гривень 73 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 487 гривень 20 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

А.А.Калараш