Провадження № 2/521/5480/15
23 грудня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Мирончук Н.В.,
при секретарі судового засідання Варналій К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа Одеська товарна біржа про визнання дійсним договору купівлі-продажу,-
ВСТАНОВИВ:
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа Одеська товарна біржа про визнання дійсним договору купівлі-продажу.
Позивач зазначила, що її батько ОСОБА_8 був зареєстрований та проживав за зазначеною адресою з 17.09.1999р. по день смерті 15.07.2015р.
Позивачка як спадкоємиця, в установлений законом строк звернулася до Приватного нотаріуса ОСОБА_9, з метою реєстрації спадкової справи та прийняття спадщини. Спадкова справа була заведена, але приватним нотаріусом було повідомлено про неможливість видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на квартиру, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був посвідчений нотаріально.
Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу без її участі, проти заочного рішення суду не заперечувала.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився, про явку до суду третя особа повідомлялась належним чином.
У звязку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
При укладанні даного договору між ОСОБА_8 та відповідачами було досягнуто згоди по всім важливим пунктам договору купівлі-продажу квартири.
Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН.
Після продажу квартири, відповідачі передали ОСОБА_8 всі правовстановлюючі документи на квартиру, фактично передали квартиру АДРЕСА_1 «а» у м. Одесі у власність.
З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна 17.09.1999 і до 15 липня 2015 року ОСОБА_8 здійснював права користування та володіння зазначеною квартирою у повному обсязі, що підтверджується довідкою начальника дільниці №9, від 22.07.2015р. за № 1988.(а.с. 15)
Як вибачається з свідоцтва про смерть, серії І-ЖД № 416914, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_1 реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_8 помер 15 липня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис № 7512.(а.с. 10)
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого в 14 липня 1978 року, актовий запис № 1090, Київським відділом ЗАГС в м. Одесі, батьками записані: мати - ОСОБА_10 та батько ОСОБА_8 (а.с. 9)
Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, в тому числі на квартиру №41, розташовану в місті Одесі по вулиці Фонтанська дорога в будинку під № 69 «а». Позивачка, яка є єдиною спадкоємицею за законом, звернулась до Приватного нотаріуса ОСОБА_9, з метою реєстрації спадкової справи та прийняття спадщини (а.с.11). Спадкова справа була заведена, але приватним нотаріусом було повідомлено про неможливість видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на квартиру, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був посвідчений нотаріально.
Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно із статутом біржі, вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного, за здійсненням угоди, дня. Угода вважається укладеною, з моменту її реєстрації на біржі.
Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Проте, ОСОБА_11 юстиції України за № 17-2-44 від 10.04.1998 р. було надано роз'яснення, відповідно до якого, угоди, укладені на біржі, не прирівняні до нотаріально посвідчених та підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.
Пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в редакції 2004 року встановлено, що він застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності - 1.01.2004 року.
Враховуючи, що спірний договір купівлі-продажу був укладений в 1999 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України, в редакції 1963 року.
Згідно ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму.
Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року, право продажу майна належить власнику.
Статтею 227 ЦК України, в редакції 1963 року, зазначено, що нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обовязковою.
За ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора, вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди, або для укладення її були в наявності, передбачені законом обмеження.
Відповідно до п. 13 Постанови № 9 від 06 листопада 2009 року Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді таких справ, суди повинні з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення.
При аналізі спірного договору та наявних у справі доказів, судом встановлено, що ОСОБА_1 виконав умови угоди купівлі-продажу квартири, передав відповідачам оплату за майно, вселився у спірну квартиру, утримував майно. А відповідачі, в свою чергу, отримали грошові кошти за продаж квартири, відповідно до договору та виселилися з неї. (а.с.12-13)
Оскільки, угода щодо істотних умов договору між його сторонами була досягнута, суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 47, ст.227 ЦК України, в редакції 1963 року, угода купівлі-продажу спірного нерухомого майна, зареєстрована на товарній біржі, може бути визнана судом дійсною.
Частиною 3 ст.334 ЦК України, передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
При таких обставинах, суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-209, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа Одеська товарна біржа, про визнання дійсним договору купівлі-продажу, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що постановив його за письмовою заявою відповідачів, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення, до суду першої інстанції.
Позивачем рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку на протязі десяти днів.
В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Одеської області, шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.
Суддя: Н.В. Мирончук