Справа № 523/9471/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Гудіної Н.І.,

за участю секретаря - Мельніченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місяці проживання дітей

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, який був укладений нею з відповідачем ОСОБА_2 14 липня 2004 року та зареєстрований 05 серпня 2004 року бюро РАЦС Аль-Ашрафія Йорданського Хашимітського Королівства, за номером 33/113, а також визначити з нею місце проживання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги вона мотивує тим, що 14 липня 2004 року вона уклала з відповідачем ОСОБА_2 шлюб, який був зареєстрований 05 серпня 2004 року бюро РАЦС Аль-Ашрафія Йорданського Хашимітського Королівства, за номером 33/113. З дати реєстрації шлюбу до 2005 року вона проживала з відповідачем у його державі, а з 2005 року під час вагітності до народження сина ОСОБА_4 проживала у м. Одесі з батьками.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у шлюбі народився син ОСОБА_4. Після пологів вона з малолітнім сином повернулася до чоловіка у Йорданію. Але сумісне життя на його родині не складалося, оскільки відповідач принижував її як жінку, забороняв їй працювати, перешкоджав вільному спілкуванню з іншими людьми. Вона покинула чоловіка з сином та повернулася до України з сином. Через деякий час до Одеси повернувся і відповідач, з яким вони жили до 2007 року сумісно з її батьками.

У 2007 році вона з відповідачем та малолітнім сином приїхали на його родину. Після в'їзду до Йорданії вона вже не змогла повернутися до України, оскільки відповідач відібрав у неї та дитини документи, не випускав навіть на вулицю, знущався та принижував її, вчиняв насильство над нею.

Позивачка зазначає, що внаслідок насильства відповідача над нею ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила доньку ОСОБА_5.

В травні 2012 році за допомогою консульського відділу посольства України в цій державі їй вдалося з дітьми втекти від відповідача з Йорданії.

З цього ж часу вона зареєстрована та проживає з дітьми у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1.

Після її втечі вона не спілкувалася, не зустрічалася, не проживала та не вела спільний побут з відповідачем. Діти психологічно травмовані та не бажають спілкуватися з відповідачем. Також вона зазначила, що звернулася до органу опіки та піклування із

заявою, в якій просила визначити мешкання дітей разом із нею. До заяви вона надала документи, які підтверджують, що тільки вона особисто займається вихованням, утриманням, навчанням та лікуванням дітей, які відвідують шкільні та позашкільні установи у м. Одесі, та зазначила, що органи опіки та піклування надали висновок про можливість визначення місця проживання дітей з матір'ю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свій позов та заявила, що вона не спілкується та не зустрічається з відповідачем, не любить, ненавидить та боїться його, навіть вітатися з ним не бажає та відчуває себе жертвою. Збереження шлюбу та примирення неможливо за будь-яких умов. Проти надання строку для примирення категорично заперечувала.Також позивач ОСОБА_1 пояснила, що вона зустріла чоловіка, який дуже добре ставиться до її дітей та з яким вона бажає зареєструвати шлюб та мати спільних дітей.

Посилаючись на надані нею пояснення просила задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 проти розірвання шлюбу не заперечував, але просив надати строк для примирення, мотивуючи тим, що сім'ю та шлюб можливо зберегти, він любить відповідачку та дітей. Також посилався на той факт, що у них між собою склалися погані відносини, оскільки батьки відповідачки втручалися у їх сім'ю.

Проти визначення місця проживання малолітніх дітей з матір'ю не заперечував.

Представники органу та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судовому засіданні пояснили, що на засіданні комісії були заслухані позивач та відповідач, ретельно дослідженні документи, які надала матір дітей на обґрунтування своєї заяви про визначення їх місця проживання разом із нею. Також працівники органу опіки та піклування провели бесіду з малолітніми дітьми. На підставі пояснень батьків, бесіди з дітьми та дослідження наданих документів було прийнято рішення, відповідно до якого місце проживання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, визначено з їх матір'ю ОСОБА_1.

Вони зазначила, що відповідач проявив нещирість, відмовився повідомити своє місце проживання, яке є відмінним від місця реєстрації, а також не надав необхідні документи, які б характеризували його майновий стан, та інші відомості.

На підставі наданих пояснень представники органу та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради не заперечували проти задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14 липня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали між собою шлюб, який був зареєстрований 05 серпня 2004 року бюро РАЦС Аль-Ашрафія Йорданського Хашимітського Королівства, за номером 33/113, що підтверджується свідоцтвом про шлюб за номером 25497/002, в якому зазначено місце реєстрації шлюбу - Суд Південного району Аммана, бюро РАЦС - Аль-Ашрафія.( а.с.11)

Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.( а.с.20,21)

Рішеннями Київського районного суду м. Одесі від 31 січня 2014 було змінено прізвище та по-батькові сина ОСОБА_4 на «ОСОБА_4», по-батькові - на «ОСОБА_4» та прізвище та по-батькові доньки ОСОБА_5 на «ОСОБА_5», по-батькові - на «ОСОБА_5». На підставі цього рішення внесені відповідні зміни у актові записи про народження дітей та видані нові свідоцтва про народження.( а.с.14-16)

Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві та підтверджено позивачкою у судовому засіданні та не спростовано відповідачем.

Фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2012 року після її втечи з дітьми з Йорданського Хашимітського Королівства, допомогу в організації якій їй надало Консульство України шляхом оформлення тимчасових документів. Втеча була зумовлена психічним та фізичним насильством з боку відповідача, пов'язаними із повною залежністю від відповідача та відсутністю у неї особистих документів та документів дітей, які він утримував у себе, неможливістю працювати та розвиватися як особистості, недостатнім лікуванням та харчуванням дітей. Відповідач залишився проживати в Йорданському Хашимітському Королівстві та прибув на Україну тільки у березні 2015 року.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

За ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На примирення позивач ОСОБА_1 не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, у шлюбі вона відчуває жертвою, оскільки перебувала у стані психічного та фізичного насильства з боку відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 не повідомив суду фактів, які б свідчили, що після його прибуття у березні 2015 року до України він вживав будь-які заходи для примирення подружжя, а також не зазначив, які саме реальні дії він зможе прийняти для збереження сім'ї в майбутньому у випадку надання строку для примирення, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін.

Також суд приймає на увагу наявність фактів насильства, яке мало місце відносно позивачки та дітей з боку відповідача, оскільки це підтверджується листом Директора КУ «Одеського обласного медичного центру психічного здоров'я» № 503/11 від 17.07.2015, яким позивачці рекомендовано звернутися до психолога, правоохоронних органів та юриста; консультативним висновком психолога КУ «Одеського обласного медичного центру психічного здоров'я», складеним 24.07.2015 № 112/14, яким підтверджені травмуючи спогади у дітей та негативне ставлення їх до батька; листом консульства України в Йорданському Хашимітському Королівстві (а.с.49), а також листом сина ОСОБА_4 до батька, в якому він висловлює своє негативне ставлення до нього. Негативне відношення дітей до батька було підтверджено також і представником органу опіки та піклування Суворовської рай адміністрації Одеської міської ради, яка пояснила, що особисто спілкувалася з дітьми та з'ясувала, що у дітей збереглися травмуючи спогади, особливо це стосується сина ОСОБА_4.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких примирення подружжя неможливо, збереження сім'ї неможливо за відсутності вільної згоди одного із подружжя, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти визначення місця проживання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_1.

Згідно висновку органу опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міськради від 19.08.2015 року №01-05-1/1995 вх визначено місце проживання малолітніх дітей з матір'ю ОСОБА_1.( а.с. 65)

Цей висновок підтверджується матеріалами справи, з яких вбачається, що діти мешкають у належній позивачці на праві співвласності квартирі, з відмінними умовами проживання в окремих кімнатах, наявністю окремо обладнаних ліжках та місцях для навчання, в доброзичливих, довірливих стосунках у сім'ї.

Позивач ОСОБА_1 працює лікарем-стоматологом-терапевтом в КУ «Одеська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» з 11.08.2012 по теперішній час, що підтверджується довідкою КУ «ООКСП» № 34 від 17.07.2015, має постійний дохід, особисто займається вихованням, утриманням, навчанням та лікуванням дітей, які відвідують шкільні та позашкільні установи у м. Одесі, знаходяться на обліку у відповідному медичному закладі.

Відповідач на надав суду будь-яких документів, які б підтверджували наявність у нього власного житла, доходу та місця роботи. Крім того, Актом обстеження житлово-побутових умов, складеним в.о. начальником служби у справах дітей Біляївської РДА 15.07.2015, встановлено, що за зазначеною відповідачем адресою знаходиться напівзруйнований житловий будинок, яке належить іншій особи, а біля цього будинку знаходиться сміттєзвалище.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, судом встановлено, що внаслідок звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 понесла витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 3, 10, 11, 15, 24, 57, 60, 88, 169 ч.4, 179, 197 ч.2, 208-209, 212-215,218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.103, 103, 110, 112, 113, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений 14 липня 2004 року та зареєстрований 05 серпня 2004 року бюро РАЦС Аль-Ашрафія Йорданського Хашимітського Королівства, за номером 33/113, свідоцтво про шлюб за номером 25497/002, місце реєстрації шлюбу - Суд Південного району Аммана, бюро РАЦС - Аль-Ашрафія.

Визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

народження, з матір'ю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення

Суддя -