Справа № 487/9179/15-ц
Провадження № 6/487/464/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Разумовської О.Г.,

при секретарі Кожині В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_1 про примусове проникнення до житлового приміщення боржника фізичної особи ОСОБА_2 для проведення виконавчих дій,

В С Т А Н О В И В:

15.12.2015 державний виконавець Заводського відділу ДВС ММУЮ ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житлового приміщення боржника фізичної особи ОСОБА_2 за адресою: вул. 6-Поперечна, 28, кв. 7, в м. Миколаєві, мотивуючи свої вимоги тим, що боржник не допускає державного виконавця для проведення виконавчих дій.

Представник Заводського відділу ДВС ММУЮ суду надав заяву, в якій просив подання слухати за його відсутності, вимоги подання підтримав, просив його задовольнити. Подання розглянуто негайно в порядку ст. 376 ЦПК України за відсутності державного виконавця.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла слід відмовити з наступних підстав.

На виконанні у Заводському відділі ДВС ММУЮ перебуває виконавче провадження ВП № 7560766 з виконання судового наказу, виданого Заводським районним судом міста Миколаєва від 10.12.2008 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» суми боргу у розмірі 4905,41 грн.

Державним виконавцем здійснювалися виходи за місцем мешкання боржника, однак перевірити його майновий стан не вдалося, про що було складено акт від 01.07.2014 року.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника-фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Частиною першою статті 376 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Проте, з наданих суду матеріалів подання, не вбачається, що державним виконавцем були проведені будь-які дії направлені на примусове виконання судового рішення в період з 21.05.2008 року по 18.06.2014 року, та в період з 01.07.2014 року по 15.12.2015 року.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Однак, виходячи з матеріалів, наданих державним виконавцем в обґрунтування доцільності проникнення до квартири, в якій боржник зареєстрований, вбачається, що державними виконавцями не вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, невикористані всі права надані державним виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій, як то встановлення належності боржнику рухомого та нерухомого майна, яке може бути реалізовано в рахунок погашення боргу, тощо.

Проникнення до житла чи до іншого володіння особи є крайньою мірою, яка можлива лише після того, коли будуть вичерпані усі інші способи примусового виконання судового рішення. А оскільки державним виконавцем не було вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, то суд не вбачає підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житлового приміщення боржника.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_1 про примусове проникнення до житлового приміщення боржника фізичної особи ОСОБА_2 для проведення виконавчих дій відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, визначеному ст. ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя О.Г. Разумовська