РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4730/15-ц

пр. № 2/759/3150/15

17 серпня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді : Т.О. Величко,

при секретарі: А.В. Самайда

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду посилаючись на те, що 16.05.2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мітсубісі» д.н.з.НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Фольцваген» д.н.з.НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, автомобіль якого від удару здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Деу» д.н.з.НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Позивач зазначав, що Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16.06.2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 391 грн. Позивач зазначав,що автомобіль «Мітсубісі» д.н.з.НОМЕР_1, згідно Полісу»АС/3858598 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Строк дії договору до 14.07.2014 року включно. Позивач зазначав,що надав відповідні документи до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», на підставі яких подія, що відбулася 16.05.2014 року була визнана відповідачем страховим випадком. Позивач вказував, що згідно Звіту ремонтної калькуляції від 28.07.2014 року проведеної представником відповідача, матеріальний збиток,заподіяний власнику автомобіля «Фольцваген» д.н.з.НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження та протиправних дій третіх осіб, складає 15710,29 грн. Позивач зазначав, що 24.07.2014 року звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі визначеної звітом у розмірі 15710,29 грн. Позивач зазначав, що згідно відповіді відповідача від 06.11.2014 року його було повідомлений,що вказане страхове відшкодування буде перераховано на розрахунковий рахунок позивача найближчим часом. Позивач зазначав, що на день пред»явлення позову до суду відповідач не виконав свої зобов»язання та не перерахував на його розрахунковий рахунок суму страхового відшкодування у розмірі 15710,29 грн., а тому з посиланням на вимоги ст.ст. 525,526ЦК України просить суд позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач належним чином повідомлений у порядку ст. 74 ЦПК України,двічі підряд не з»явився у судові засідання 24.04.2015 року( а.с.37),20.05.2015 року ( а.с.42),26.06.2015 року ( а.с.71),17.08.2015 року, заяв про поважні причини неявки до суду не подав, не просив суд слухати справу за відсутності відповідача, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення суду. Позивач проти цього не заперечував.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає необхідним задовольнити позов , виходячи із наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва ( а.с.20) ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення по ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто», що підтверджено Полісом № АС/3858598 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів .

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу відповідні документи до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», (а.с.6-22),на підставі яких подія, що відбулася 16.05.2014 року була визнана відповідачем страховим випадком.

Судом встановлено, що згідно Звіту ремонтної калькуляції від 28.07.2014 року проведеної представником відповідача, матеріальний збиток,заподіяний власнику автомобіля «Фольцваген» д.н.з.НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження та протиправних дій третіх осіб, складає 15710,29 грн.( а.с.23-28).

Судом встановлено, що 24.07.2014 року звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі визначеної звітом у розмірі 15710,29 грн. Позивач зазначав, що згідно відповіді відповідача від 06.11.2014 року його було повідомлений,що вказане страхове відшкодування буде перераховано на розрахунковий рахунок позивача найближчим часом.

Судом встановлено, що згідно виписки по особовому рахунку позивача ( а.с.46-64) відповідачем суму страхового відшкодування позивачу не повернуто.

Судом встановлено, що згідно Рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 31.03.2015 року№601 «Про відсторонення керівництва від управління фінансовою установою та призначення тимчасової адміністрації ОСОБА_3 до 31.03.2016 року.

У ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено зобов'язання учасника дорожньо-транспортної пригоди повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду. У разі невиконання страхувальником цього обов'язку він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України

Так, у ст. 3 Закону зазначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У п. 22.1 ст. 22 Закону встановлено правило, згідно з яким при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, а в ст. 33 - зобов'язання учасника ДТП повідомити страховика про ДТП. Зокрема, в підпункті 33.1.2 п. 33.1 цієї статті Закону застережено, що учасник ДТП зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання ДТП.

Судом встанвено, що з боку поиваа дотримано вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про що не заперечував відповідач.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про страховий випадок 19.05.2014 року( а.с.17) та про виплату страхового відшкодування 24.07.2017 року( а.с.29) до прийняття з Рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 31.03.2015 року№601 «Про відсторонення керівництва від управління фінансовою установою та призначення тимчасової адміністрації ОСОБА_3 до 31.03.2016 року, а тому законних підстав щодо невиконання з боку відповідача зобов»язань щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 15710,29 грн., суд не вбачає.

У відповідності до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тому, ч.1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Таким чином, враховуючи те, що третя особа в момент дорожньо-транспортної пригоди перебувала в трудових правовідносинах з юридичною особою і була її працівником, та керувала транспортним засобом в силу своїх трудових обов'язків, цивільно-правову відповідальність за шкоду, яка була заподіяна позивачу з вини працівника, з підстав передбачених ст. ст. 1172, 1187 ЦК України, несе виключно юридична особа, яка є володільцем джерела підвищеної небезпеки. У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування). Таким чином, у відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України, ст. ст. 22, 29, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» та на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова компанія зобов'язана відшкодувати особі оцінену шкоду, яка становить витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу і є прямими збитками, заподіяних йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

А тому суд на підставі доказів наданих до матеріалів справи сторонами у справі в обґрунтування позовних вимог, вважає що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають відшкодуванню у порядку ст. 88 ЦПК України за рахунок держави.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 1166,1167,1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-218,224,228,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволнити.

Стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто»,(01042 пов.Новопечерський,19/3, )на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номерНОМЕР_4, страхове відшкодування у розмірі 15710 ( п"ятнадцятьтисяч сімсот десять) грн.,29 коп., згідно ПолісуАС/3858598 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПАТ «УСК «Гарант-Авто».

Судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 у розмірі 243,60 грн., стягнути з Держави Україна, у порядку передбаченому Кабінетом Мінітсрів України на його користь.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом за пистмовою заявою відповідача протягои десяти днів з часу отримання копї заочного рішнення суду.

Рішнення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з часу проголошення, для осіб ,що були відсутні у судовому засідання, з часу отриання копії заочного рішення суду.

Суддя Т.О. Величко