Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2015 Справа №607/16543/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди, які чиняться останнім у користуванні, належною йому на праві приватної власності, 1/4 частиною квартири АДРЕСА_1 та встановити порядок користування вказаною квартирою, виділивши йому у користування житлову кімнату, площею 11 кв.м.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1. Відповідач є власником 3/4 частин спірної квартири. ОСОБА_1 не може скористатися своїм правом власності на належну йому частку квартири, оскільки відповідач не дозволяє йому користуватись приміщеннями у зазначеній квартирі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Крім цього, зазначив, що у спірному житлі на даний час ніхто із співвласників квартири не проживає, доступ до вказаного житла у нього є безперешкодний.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, у їх задоволенні просить відмовити, зазначивши, що частка позивача у спірному майні складає 1/4, а тому виділити позивачу будь-яку із двох кімнат не можливо, оскільки буде порушено право власності відповідача. При вирішенні справи просить врахувати висновок судової будівельно-технічної експертизи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2011 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири №91, що знаходиться в будинку №4 по вул. Живова в м. Тернополі в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 28 жовтня 2000 року.

Як вбачається із технічного паспорта, виданого 22.04.2015 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира №91, що знаходиться в будинку №4 по вул. Живова в м. Тернополі, складається із двох житлових кімнат площею 11,0 та 12,3 кв.м., загальна площа квартири становить 49,7 м.кв., житлова 23,3 м.кв.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 жовтня 2015 року №245/15-22, площа квартири АДРЕСА_2 становить 49,7 м.кв. 1/4 частина квартири АДРЕСА_3 становить 12,425 м.кв. Враховуючи нормативну базу, об»ємно-планувальне рішення квартири і розміри часток співвласників у квартирі АДРЕСА_4 виділити в натурі 1/4 частини квартири АДРЕСА_5 з переобладнанням в окрему квартиру для ізольованого проживання не представляється можливим. Виділення співвласнику 1/4 частини квартири у власність приміщення кімнату 7 площею 12.3 кв.м. та балкона площею 0,6 м.кв., сумарна площа яких становить 12.9 м.кв., що перевищує належну співвласнику частку (S=12,425 м.кв.), не дозволяє надати у спільне користування для нормального проживання частину коридорів, вбиральню, ванну кімнату та кухню. Виділення співвласнику 1/4 частини квартири у власність приміщення кімнату 6 площею 11,0 м.кв., яка менша від належної співвласнику частку (S=12,425 м.кв.) на 1,425 м.кв. не дозволяє надати у спільне користування для нормального проживання частину коридорів, вбиральню, ванну кімнату та кухню. Враховуючи частки сторін у власності квартири 1/4 до 3/4, об»ємно планувальне рішення квартири, не надається за можливе визначити можливі варіанти спільного користування квартирою №91 по вул..Живова,4 в м.Тернополі. Варіанти спільного користування квартирою можна надати при частках 1/2 до 1/2.

Відповідно до вимог ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до вимог ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому зазначена норма закону передбачає усунення будь-яких порушень права власності, у тому числі й шляхом вселення.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку позовні вимоги позивача в частині вимог щодо встановлення порядку користування квартирою, виділивши йому у користування житлову кімнату площею 11 кв.м. підлягають до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 104 ЖК Української РСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанови Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року за № 2, в силу ст. 104 Житлового кодексу України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов і викличе необхідність постановки особи на облік, як такої, що потребує поліпшення житлових умов.

Судом встановлено, що спірна квартира складається із двох окремих кімнат площею 11,0 кв.м., 12,3 кв.м. Загальна площа квартири складає 49,7 кв.м.. Житлова площа квартири складає 23,3 кв.м. На момент вирішення спору в квартирі ніхто не зареєстрований та не проживає, що підтверджено довідкою, виданою ДП «Комунальник-2» господарського товариства «Мрія» від 23.12.2015 року №3637, а також актом від 23.12.2015 року.

Виділення позивачу у користування кімнати житловою площею 11,0 кв.м. буде відповідати його частці у спільному майні зазначеної квартири, оскільки згідно вказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16.10.2015 року, 1/4 належної позивачу частки у спірній квартирі становить 12,425 кв.м.. При цьому, суд констатує, що на момент вирішення спору, у спірній квартирі ніхто не проживає на не зареєстрований, що підтверджено довідкою виданою ДП «Комунальник-2» господарського товариства «Мрія» від 23.12.2015 року №3637, а також актом обстеження від 23.12.2015 року, а тому встановлення такого порядку користування не призведе до штучного погіршення житлових умов сторін та на думку суду, не порушить права інших користувачів зазначеного житла.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважає, що вимоги позивача в частині усунення перешкод у користуванні належної йому 1/4 частки спірної квартири не підлягають до задоволення, оскільки на момент вирішення даної справи позивач зазначив, що на даний час з боку відповідача йому не чиняться перешкоди у користуванні спірним житлом та він має безперешкодний доступ до нього.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 84, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою №91, що заходиться в будинку №4 по вул. Живова в м. Тернополі, виділивши у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 11, 0 кв.м.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду у повному обсязі буде складено протягом п»яти днів з моменту закінчення розгляду справи.

Головуючий суддяОСОБА_5