Справа № 2-5500/11 Провадження № 2/522/2232/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності на допоміжне нежиле приміщення підвалу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про визнання права власності на допоміжне нежиле приміщення підвалу, загальною площею 111,4 кв.м., що розташоване під квартирою АДРЕСА_1, вказуючи, що це приміщення підвалу знаходиться під квартирою під АДРЕСА_1, що належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2001 р. за р. НОМЕР_1, та що усі інші власники квартири, які також є співвласниками будинку АДРЕСА_1, здійснили поступку своїх прав сумісної власності на згадане нежиле приміщення підвалу на його користь.

Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

Направлені судом усім відповідачам судові повістки, за останніми відомими судові адресами їх місця проживання, були в черговий раз повернуті судові з помітками пошти про те, що вони не з'являються на пошту для отримання судових повісток.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за р. НОМЕР_1, зареєстрованого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 05.07.2001 року під р.№ 2118 на стор. 139 в книзі 342пр.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що під вищевказаною належною йому на праві приватної власності квартирою розташоване допоміжне нежиле приміщення підвалу, загальною площею 111,4 кв.м., та що відповідно до заяв відповідачів, які є власниками інших квартир, розташованих у будинку АДРЕСА_1, ними було здійснено поступку своїх прав на згадане допоміжне нежиле приміщення підвалу на його користь.

Згідно статті 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку і побутового обслуговування мешканців будинку. Приведена норма вказаного Закону виділяє також окрему категорію приміщень багатоквартирного будинку - нежилі приміщення, тобто приміщення, що належать до житлового комплексу, але не відносяться до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Отже, допоміжні і нежилі приміщення являють собою різні частини багатоквартирного будинку, у зв'язку з чим п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на приміщення багатоквартирного будинку, що відносяться до категорії нежилих та належать до житлового комплексу, але не відносяться до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, не поширюється.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 119/2014, складеного 15.12.2014 року судовим експертом ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скібінського С.С.», житловий будинок під АДРЕСА_1 є одноповерховим, а розташований в цьому будинку підвал представляє собою комплекс взаємопов'язаних між собою приміщень, загальною площею 116,5 кв.м., та входи до цих приміщень підвалу улаштовані з боку АДРЕСА_1, з фасадної сторони та з торцевої сторони цього житлового будинку. При цьому, приміщення цього підвалу, а саме : площею 30,6 кв.м., 4,20 кв.м., 2,40 кв.м., 20,6 кв.м. та 19,0 кв.м., що разом складає 95,4 кв.м., є допоміжними та призначені для забезпечення експлуатації житлового будинку АДРЕСА_1 і побутового обслуговування його мешканців, а приміщення підвалу площею 36,4 кв.м. та 3,30 кв.м., що разом складає 39,70 кв.м., являються нежилими приміщеннями, які не відносяться до житлового фонду і являються самостійними об'єктами цивільно-правових відносин.

Таким чином, доводи позивача стосовно того, що усі приміщення спірного підвалу є допоміжними у розумінні статті 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», у зв'язку з чим на ці приміщення поширюється п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не відповідають дійсності та повністю спростовуються висновком судової будівельно-технічної експертизи № 119/2014 від 15.12.2014 року.

Також суд бере до уваги, що постанова Кабінету Міністрів України «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» від 05.11.1991 р. № 311 і рішення Одеської обласної Ради народних депутатів від 25.11.1991 р. № 266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю Обласної Ради, міст обласного підпорядкування і районів області» передбачили передачу державного майна у комунальну власність м. Одеси всіх нежилих приміщень, що розташовані в рамках адміністративно-територіальних одиниць між міста.

Відповідно до п. 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підставами для прийняття майна в комунальну власність є рішення про передачу майна територіальним громадам безоплатно чи державою іншим суб'єктам права власності, у зв'язку з чим передачу житлового будинку АДРЕСА_1 у володіння міської ради варто вважати проявом повноважень держави як власника в особі уповноваженого державного органу розпорядитися відповідним державним майном шляхом його надання у власність територіальної громади м. Одеси.

Одеська міська рада є власником будинку АДРЕСА_1 і на підставі рішення Одеської міської ради народних депутатів № 179-ХХІ від 27.09.1991 року «Про формування комунальної власності м. Одеси», в якому п. 1 розділу 2 Переліку об'єктів які підлягають передачі в комунальну власність міста, зазначені державний жилий та нежилий фонд з матеріально-технічною базою та ремонтними організаціями, пов'язаними з експлуатацією та обслуговуванням зазначених фондів.

Згідно п. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без рішення відповідної ради.

Відповідно до п. 30 ст. 26, п. 6 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», доцільність, порядок і умови відчуження об'єктів комунальної власності відносяться до виняткової компетенції місцевих рад.

Проте Одеська міська рада не приймала рішення стосовно відчуження частини приміщення спірного підвалу, а саме - площею 36,4 кв.м. та 3,30 кв.м., що разом складає 39,70 кв.м., що являються нежилими приміщеннями, які не відносяться до житлового фонду і являються самостійними об'єктами цивільно-правових відносин, на користь позивача.

Крім того, вирішуючи дану справу, суд враховує, що ніхто з власників квартир не має переважного права користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями, оскільки придбане громадянами право на квартири державного житлового фонду і приналежні до них допоміжні приміщення є невід'ємним, тому неможна обмежити майбутніх власників квартир, що придбаються надалі на підставі цивільно-правових договорів, у користуванні підвальних приміщень. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна, але неподільне майно не підлягає відчуженню, а загальне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку, які володіють, користуються і у встановлених згаданим Законом та цивільним законодавством межах розпоряджаються спільним майном. При відчуженні приміщення в жилому будинку право на частку неподільного майна підлягає відчуженню разом з приміщенням без виділення частки в натурі. Об'єкти права спільної власності на майно можуть бути передані в користування фізичній або юридичній особі або групі осіб, якщо це не пов'язано з порушенням прав і інтересів інших співвласників неподільного та загального майна, які охороняються законом.

Більш того, насправді відповідачі не здійснювали поступку своїх прав спільної власності на частину спірного нежилого приміщення підвалу, загальною площею 95,4 кв.м. (30,6 кв.м.+4,20 кв.м.+2,40 кв.м.+20,6 кв.м.+19,0 кв.м.), яке є допоміжним та призначене для забезпечення експлуатації житлового будинку АДРЕСА_1 і побутового обслуговування його мешканців, на користь позивача, що підтверджується матеріалами справи, в тому числі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 квітня 2008 року (т.1, а.с.106-107).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволеній позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Ільченко

30.03.2015