30 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Барановської Л.В.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Даніель», за участі третьої особи: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, -
У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «КБ «Даніель» про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення матеріальних збитків.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 10.09.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Даніель» було укладено договір банківського вкладу, за умовами якого ПАТ «КБ «Даніель» прийняв від ОСОБА_1 на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 164 659,42 грн. під 21,5% річних зі строком повернення 15.09.2014.

Справа 753/15091/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3393/2015
Головуючий у суді першої інстанції Вовк Є.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
З 17.01.2014 в ПАТ «КБ «Даніель» було введено тимчасову адміністрацію на підставі постанови НБУ № 14 від 16.01.2014 та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1 від 16.01.2014.

В ході судового розгляду справи встановлено, що за період по 16.01.2014 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб через банк-агент «Хрещатик» позивачу за рахунок траншу цільової позики було сплачено 177 074,29 грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. ст. 1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

ІзПостанови Правління НБУ № 14 від 16.01.2014 вбачається, що ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1 від 16.01.2014 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» в ПАТ «КБ «Даніель» була запроваджена тимчасова адміністрація з 17.01.2014.

Відповідно до ст. ст. 26, 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо, зокрема, виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування.Зобов'язання банку, передбачені пунктами 1-1-4 частини шостої цієї статті, виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду. З метою забезпечення виконання зобов'язань банку, передбачених пунктом 1 частини шостої цієї статті, Фонд має право надати банку цільову позику.

Згідно ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом. Оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом. До цих витрат, зокрема, належать: 1) витрати на опублікування оголошення про ліквідацію банку, відкликання банківської ліцензії, призначення уповноваженої особи Фонду та інформації про реалізацію майна банку; 2) витрати, пов'язані з утриманням і збереженням активів банку; 3) витрати на оцінку та реалізацію майна банку; 4) витрати на проведення аудиту; 5) витрати на оплату послуг осіб, залучених уповноваженою особою Фонду для забезпечення здійснення покладених на уповноважену особу Фонду функцій; 6) витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку; 7) витрати на охорону майна та приміщень банку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні докази того, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб надано цільову позику банку для погашення решти заборгованості перед позивачем. При цьому, банком визнано, що вказана вимога підлягає задоволенню, але в порядку черговості, як передбачено ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та віднесена до вимог четвертої черги. Тому, такі вимоги не можуть бути задоволені в позачерговому порядку.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідає обставинам справи та доказам у справі, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Даніель», за участі третьої особи: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: