АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3825/15 Головуючий 1 інст.: Бобко Т.В.
Справа № 635/6753/14-ц Доповідач: Хорошевський О.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпя 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Пшенічної Л.В., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря - Бабака О.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

встановила:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом після уточнення якого просив стягнути з ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 11 жовтня 2010 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 270727,63 гривень, за договором позики від 12 травня 2012 року з урахуванням 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 81345,44 гривень, а також судовий збір у розмірі 3520,73 гривень.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 11 жовтня 2010 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів на суму 210000 гривень, за умовами якого відповідач зобов'язався повернути позивачу борг в строк до 11 листопада 2010 року. 12 травня 2012 року між сторонами був укладений ще один договір позики грошових коштів на суму 13100 доларів США, за умовами якого відповідач зобов'язався повернути позивачу борг в строк до 15 серпня 2012 року. 22 травня 2013 року ОСОБА_1 повернув частину боргу у розмірі 6500 доларів США, у зв'язку з чим заборгованість відповідача за договором позики від 12 травня 2012 року становить 6600 доларів США і відповідно до офіційного курсу валют станом на 21.07.2014 року у національній валюті складає 76884,06 гривень. Три процента річних від простроченої суми за договором позики від 12 травня 2012 року за один рік та 341 день складає 4461,38 гривень. Заборгованість відповідача за договором позики від 11.10.2010 року з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення становить 247840,51 гривень та три проценти річних від простроченої суми за договором позики від 11 жовтня 2010 року за три роки 231 днів складає - 22887,12 гривень.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 11 жовтня 2010 року з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 270727,63 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 12 травня 2012 року з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі в розмірі 81345,44 грн. та судовий збір в розмірі 3520,73 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення , яким у задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми боргу, індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за договором позики від 11.10.2010 року відмовити, в іншій частині рішення залишити без змін.

Скарга містить посилання на те, що борг ОСОБА_1 був повернутий протягом 2010-2012 років, але оскільки у сторін були дружні відносини, ніяких документів на підтвердження факту повернення позики не брав. Також, суд позбавив можливості надати докази належного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення боргу за договором позики від 11.10.2010 року, відмовивши у задоволенні клопотання про допит осіб в якості свідків та долучення до матеріалів справи відеозйомки.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем до теперішнього часу не повернув у повному обсязі позичені у позивача кошти за договором позики від 11.10.2010 року та 12.05.2012 року. Згідно вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2010 року між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 210000 грн., які останній зобов'язався повернути в строк до 11 листопада 2010 року за першою вимогою, про що ним була складена розписка.

12 травня 2012 року між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 13100 доларів США, які ОСОБА_1 зобов'язався повернути в строк до 15 серпня 2012 року за першою вимогою, про що останнім була складена розписка.

Відповідно до приписів ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 -609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що доказів в обґрунтування своїх доводів щодо виконання зобов'язання за договором позики від 11 жовтня 2010 року, відповідачем суду не надано.

Також, судом відмовлено представнику відповідача в задоволенні клопотання щодо виклику та допиту в якості свідків, а також щодо огляду відеозапису, які за словами відповідача підтверджують виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором позики від 11 жовтня 2010 року, на підставі того, що зазначені докази відповідно до вищевказаних правових норм є недопустимими.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: