У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу судді Рівненського міського суду від 2 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист прав споживача та стягнення коштів за договорами банківських вкладів,

в с т а н о в и л а :

29 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ „Дельта Банк" про захист прав споживача та стягнення коштів за договорами банківських вкладів.

Ухвалою судді Рівненського міського суду від 2 червня 2015 року на підставі цієї позовної заяви відкрито провадження у справі, а справу призначено до розгляду.

У поданій на зазначену ухвалу апеляційній скарзі ПАТ „Дельта Банк" посилалося на те, що правовідносини сторін, які випливають з депозитного вкладу, регулюються нормами ЦК України та Закону України „Про банки та банківську діяльність", а не Законом України „Про захист прав споживачів".

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України „Про захист прав споживачів" споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином, пред'явлений у даній справі позов не пов'язаний із правовідносинами щодо захисту прав споживачів, а тому встановлена ч. 5 ст. 110 ЦПК України альтернативна підсудність на дані правовідносини не поширюється.

Згідно з ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Оскільки ПАТ „Дельта Банк" знаходиться у м. Києві на вул. Хрещатик, 42-А, розгляд даної справи належить до юрисдикції відповідного суду м. Києва.

Покликаючись на ці обставини, відповідач ухвалу судді місцевого суду вважав незаконною та необґрунтованою і просив апеляційний суд її скасувати й ухвалити у справі нову ухвалу про направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про повернення позовної заяви позивачеві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" роз'яснено, що оскільки Закон "Про захист прав споживачів, не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

З поданої ОСОБА_1 позовної заяви вбачається, що у зв'язку із неповерненням банком коштів за договорами депозитного вкладу, укладених між ним та ПАТ „Дельта Банк" в особі відділення, яке знаходиться у м. Рівному на вул. Черняка, 2, позивач просив суд зобов'язати відповідача повернути належні йому кошти.

Таким чином, у даній справі є всі підстави вважати, що позивач відноситься до категорії споживачів банківських послуг.

Згідно з ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Крім того, частиною 7 згаданої правової норми передбачено, що позови, які виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 14 ст. 110 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу.

З урахуванням викладених обставин суддя місцевого суду, на переконання колегії суддів, законно й обґрунтовано відкрив провадження у даній справі.

Через це доводи поданої банком апеляційної скарги є безпідставними і на увагу не заслуговують.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" відхилити.

Ухвалу судді Рівненського міського суду від 2 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: