АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1654/14-ц Номер провадження 22-ц/786/962/15Головуючий у 1-й інстанції Івко В. М. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Карнауха П.М.

Суддів : Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

при секретарі: Ткаченко Т.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

На рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Новосанжарської райдержадміністрації, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 02.09.2011 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, від шлюбу з відповідачкою мають двох синів, 2011 та 2013 року народження, які проживають з відповідачкою. Спільне життя у сторін не склалося, у них склалися неприязнені стосунки, з травня 2013 року вони разом не проживають. Прохав шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_3 розірвати. Окрім того, вважає, що в інтересах дітей їм краще проживати з ним, а не з їх матір»ю, оскільки він має стабільний самостійний заробіток, має власний будинок, має можливість у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей. Прохав визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ним ОСОБА_2

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2015 року позов задоволений частково.

Шлюб, зареєстрований 02.09.2011 року у виконавчому комітеті Руденківської сільській раді Новосанжарського району Полтавської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за актовим записом №8, розірвано.

Повернуто відповідачці її дошлюбне прізвище - «ОСОБА_3».

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідачки на користь позивача судові витрати у справі в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохав рішення суду скасувати в частині визначення місця проживання дітей, ухваливши в цій частині нове рішення, яким визначити місце проживання ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з позивачем ОСОБА_2Посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що місцевим судом зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, а також недоведеними є ті обставини, які суд визнав встановленими.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення скарги.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 02 вересня 2011 року (а.с. 8). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Місцевим судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки та проживають окремо. В суді першої інстанції сторони не заперечували проти розірвання шлюбу.

Встановивши вказані обставини, вірно застосувавши вимоги ст. 112 СК України, місцевий суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині розірвання шлюбу.

В даній частині рішення суду не оскаржується.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині визначення місця проживання малолітніх дітей, місцевий суд вірно застосував вимоги ст. 161 СК України та прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог в цій частині.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Місцевим судом встановлено, що малолітні діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають з їх матір»ю ОСОБА_3, які проживають всі разом з батьками відповідачки в селі Кунцеве Новосанжарського району - ОСОБА_6, 1948 року народження та ОСОБА_7, 1951 року народження.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новосанжарської РДА вбачається, що сім»я проживає в будинку загальною площею 91 кв. м. (житловою 60 кв. м.), який складається з чотирьох житлових кімнат, кухні, коридора, ванної кімнати. В будинку газове опалення, централізоване водопостачання, в наявності меблі, телевізор, побутова техніка, в господарстві утримуються качки, мається присадибна ділянка, продуктами харчування забезпечені (а.с. 63-64).

Місцевим судом також встановлено, що відповідачка періодично проходить курс лікування від наркотичної залежності, що вірно було розцінено судом 1 інстанції, як намагання матері виправитися,бути здоровою і в подальшому доглядати та виховувати своїх дітей.

В суді першої інстанції також не було встановлено прихильності дітей до батька, оскільки він фактично не спілкується з ними і не намагається цього робити, не звертався до соціальних служб для сприяння у цьому.

Місцевим судом при розгляді справи враховано думку прокурора, обставини справи, відповідно до яких діти, особливо такого віку, повинні проживати з матір»ю.

За таких обставин в цій частині підстави для зміни чи скасування судового рішення відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти діб до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) П.М. Карнаух

Судді : (підписи) Т.І. Кривчун

Л.І. Пилипчук

З оригіналом згідно: