У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

25 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 11 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4, в якому просила зобов'язати останню усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом звільнення частини житлового приміщення площею 4 кв.м у квартирі АДРЕСА_1

Посилалась на те, що згідно з розпорядженням від 19 березня 2009 року є власником квартири АДРЕСА_1 площею 16,2 кв.м, але фактично користується житловою площею 11,4 кв.м через незаконне та безпідставне заволодіння відповідачем частиною належної їй кімнати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 11 червня 2014 року, відмовлено у відкритті провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвали судів та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що 29 липня 2013 року у цивільній справі № 161/2307/13-ц Луцьким міськрайонним судом ухвалено рішення, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 3 вересня 2013 року, про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні кімнатою шляхом зобов'язання ОСОБА_4 знести самовільно споруджену перегородку у кімнаті АДРЕСА_1 тобто у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте такі висновки є передчасними.

Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За змістом зазначених норм процесуального права, позови вважаються тотожними тільки в тому випадку, коли в них одночасно співпадають сторони, підстава і предмет. При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав для відмови у відкритті провадження у справі за вказаним пунктом ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів позовної заяви, а також касаційної скарги, ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні частиною кімнати площею 4 кв.м шляхом звільнення, в той час як Луцьким міськрайонним судом 29 липня 2013 року ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні кімнатою шляхом зобов'язання ОСОБА_4 знести самовільно споруджену перегородку у кімнаті АДРЕСА_1

Крім того, матеріали справи не містять даних про те, що судом при вирішенні питання про відкриття провадження були досліджені копій матеріали цивільної справи № 161/2307/13-ц, що унеможливлює надання їм належної оцінки на предмет тотожності підстав, предмету позову та позовних вимог і в суді касаційної інстанції.

Перевіряючи справу, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув та передчасно залишив ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 11 червня 2014 року скасувати.

Вирішення питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар С.О.Карпенко Д.О.Остапчук