АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/2726/14-ц 22-ц/774/345/К/15
Провадження № 22-ц/774/345/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 213/2726/14-ц інстанції - Мазуренко В.В.
Категорія № 50 ( 3 ) Доповідач - Ляховська І.Є.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - позивача ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 (третя особа-ОСОБА_6) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання їх повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їх з відповідачем донька навчається в Навчальному центрі ФОП ОСОБА_7 та потребує допомоги. Зазначила, що відповідач добровільно допомогу не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період навчання аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходів.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 15 липня 2014року до закінчення навчання в Навчальному центрі ФОП ОСОБА_7, а саме до 20 березня 2015року, а також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду з постановленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд не взяв до уваги, що відповідно до договору, який укладено між ФОП ОСОБА_7 та позивачем щодо навчання їх дочки, ФОП ОСОБА_7 лише організовує навчання, але не здійснює освітню послугу з нього. Крім того, згідно наданої довідки ФОП ОСОБА_7, графік навчання ОСОБА_4 складає лише 1 годину на тиждень на її вибір, що дає останній можливість працювати та забезпечувати себе самостійно. Вважає, що ОСОБА_4 вже має базову освіту за такою ж спеціальністю - бухгалтер, яку отримала в Софіївському професійному ліцеї № 87, проте безпідставно не працює за даною професією, а навчання на сумнівних курсах, оскільки жодного документа щодо наявності зареєстрованого навчального центру ФОП ОСОБА_7 та існування ліцензії у встановленому законом порядку суду не надано, мотивовані не бажанням третьої особи працювати та отримувати кошти від відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що дочка сторін - повнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається з 20 травня 2014 року в учбовому центрі ФОП ОСОБА_7 на курсах "Бухгалтерський облік та податки", стипендію не отримує, не працює, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Мати позивача - ОСОБА_2 з 02 березня 2000 року по теперішній час працює на ПАТ "ІнГОК" машиністом конвеєра та її середній заробіток за 2 останніх місяця роботи складає 2502,96 грн., що підтверджується довідкою з вищевказаного підприємства(а.с.4).

Відповідач працює в ТОВ "Промисловий ремонт" з 01 грудня 2009 року та на даний час займає посаду механіка дільниці. Його середній дохід за останніх шість місяців за мінусом ПДФО та обов'язкових страхових внесків становить 4445,31 грн. (а.с. 33). На утриманні має ще одну дитину від іншого шлюбу ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є студентом КВНЗ "Криворізьке обласне музичне училище" та навчається на денній формі навчання другого курсу(а.с.42).

.Вартість навчання ОСОБА_4 складає 3812 грн., помісячно 382грн. на місяць (а.с.68,69,70,85,86-88,104).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи на її утримання з відповідача аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів її заробітку (доходу), суд першої інстанції виходив з обов'язку батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати та дійшов висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці саме у такому розмірі.

Проте колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Частиною 1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Як убачається із довідки учбового центру ФОП ОСОБА_7, повнолітня ОСОБА_4 навчається в вищезазначеному центрі з 20 травня 2014 року на курсах "Бухгалтерський облік та податки".

Навчання ОСОБА_4 проводиться один раз на тиждень, курс навчання розрахований на 78 академічних годин та направлений на отримання слухачем знань та навиків по веденню бухгалтерського та податкового обліку, дата закінчення навчання - 20 березня 2015 року.

Враховуючи те, що навчання ОСОБА_4 проводиться лише один раз на тиждень, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, стягнутих з відповідача, є дещо завищеним, тому повинен бути зменшений, з огляду на обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги щодо непогодження відповідача сплачувати взагалі аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка навчається на даний час, не містять підстав для її задоволення.

Так, посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що навчання ОСОБА_4 в навчальному центрі ФОП ОСОБА_7 є сумнівним, оскільки жодного документа щодо наявності такого навчального центру та існування ліцензії у встановленому законом порядку суду не надано, є безпідставними.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 зареєстрована як суб'єкт господарювання (юридичної особи або фізичної особи - підприємця відповідно до закону), вид її господарської діяльності - освіта дорослих та інші види освіти, що підтверджується Свідоцтвом платника єдиного податку Серія НОМЕР_1, зареєстрованого Податковою Службою України 23 травня 2012 року.

Відповідно до Договору про навчання від 08 травня 2014 року навчальний центр приватного підприємця ОСОБА_7 (виконавець), на підставі свідоцтва про державну реєстрацію, та ОСОБА_4, (платник та слухач), уклали цей договір про те, що виконавець узяв на себе зобов'язання за рахунок коштів Платника організувати навчання Слухачу за обраним курсом "Бухгалтерський облік та податки" за 10 місяців в строк з моменту зарахування слухача до моменту його відрахування.

Договір підписаний та завірений печаткою, що підтверджує його дійсність.

Безпідставними є й посилання в апеляційній скарзі на можливість ОСОБА_4 працювати та забезпечувати себе самостійно, оскільки такі обставини не можуть бути підставою для несплати аліментів в розумінні положень ст. 199 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги також є необґрунтованими та зводяться до переоцінки наявних у справі доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_5 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, необхідно змінити та зменшити цей розмір з 1/8 до 1/12 частини з усіх видів заробітку ОСОБА_5, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2014 року в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, змінити та зменшити цей розмір з 1/8 до 1/12 частини з усіх видів доходів ОСОБА_5.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів