30 січня 2015 р. м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої - судді Логінової С.М.,
при секретарі - Мельнику І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ банк» в особі відділення "Вінницька регіональна дирекція" до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
ПАТ "ВТБ банк" в особі відділення "Вінницька регіональна дирекція" звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 01 квітня 2011 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 25.17/11-М542, згідно якого позичальнику надано кошти у сумі 800000 грн. на строк до 31 березня 2015 року або достроково у випадках, передбачених цим договором, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20% річних.
Згідно п.п. 1.1, 3.3, 5.2.1, 5.3.1, 5.3.11 кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом в повному обсязі, сплатити комісії, виконувати інші зобов'язання в строк та у порядку, встановлені цим договором.
У порушення вище вказаних вимог позичальником не сплачено заборгованість з погашення (повернення) кредиту у сумі 305727,54 грн.
Відповідно до вимог п. п. 1.1, 3.4, 3.5, 5.3.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в п 3.3 цього договору.
Згідно із п. 7.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобов'язань. Вказана пеня розраховується по дату повного виконання всіх зобов'язань по погашенню простроченої заборгованості.
У порушення вищевказаних вимог, вимог ст. 625, 526, 1054 Цивільного кодексу України позичальником не сплачено:
- пеню за прострочення виконання зобов'язань з повернення кредиту нараховану з 10 червня 2013 р по 12 травня 2014 року у сумі 6 928,59 грн.
- пеню за прострочення виконання зобов'язань з повернення процентів за користування кредитом нараховану з 09 липня 2013 р. по 12 травня 2014 року у сумі 686,63 грн.
У зв'язку із заборгованістю позичальника по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений кредитним договором.
Відповідно до вимог п. 5.3.1, п. 5.2.1 та п. 5.3.11 кредитного договору позичальник зобов'язаний достроково погасити кредит та сплатити нараховані відсотки, можливі неустойки, комісії та виконати всі зобов'язання по кредитному договору у випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, зокрема: невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо: сплати платежів, а також комісії, неустойки тощо, передбачених умовами договору.
Позивач посилається на те, що станом на 12 травня 2014 року відповідачем не сплачено ПАТ «ВТБ Банк» 305727,54 грн., яка включає:
- заборгованість з погашення (повернення) кредиту у сумі неповернутого кредиту у розмірі 272 315,93 грн.;
- заборгованість по пені за прострочення виконання зобов'язань з повернення кредиту нараховану з 10 червня 2013 р. по 12 травня 2014 року у сумі 6 928,59 грн.
- заборгованість по пені за порушення строку сплати процентів за користування кредитом, нарахованої за період з 09 липня 2013 р. по 12 травня 2014 р. у сумі 686,63 грн.;
- заборгованість по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту за період з 10.12.2013 року по 12.05.2014 року в сумі 650,23 грн.;
- заборгованість по сплаті інфляційних втрат за період з 10.12.2013 року по 12.05.2014 року за користування коштами банку, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту в сумі 4832,37 грн.
- заборгованість по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за період з 11.02.2014 року по 12.05.2014 року в сумі 72,90 грн.
- заборгованість по сплаті інфляційних втрат за період з 11.02.2014 року по 12.05.2014 року за користування коштами банку, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів в сумі 707,26 грн.
У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 01 квітня 2011 р. між банком і ОСОБА_1 укладений іпотечний договір №25.17/11-ДІ-1, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу 01.04.2011 р. за реєстровим №1151.
Згідно п. п. 2.1.1, 2.1.2 іпотечного договору відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 532,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 15.06.2010 р. управлінням житлового-комунального господарства на підставі сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам від 18.05.2010 року ХМ №000365.
Право власності зареєстроване Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 15 червня 2010 року відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 15 червня 2010 року №26418561, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 30693733.
Відповідно до ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Положення ч.2 ст. 590 ЦК України встановлюють момент, коли заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, а саме, коли не буде виконано забезпечене зобов'язання у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 4.2.3 іпотечного договору встановлено що іпотекодержатель має право у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання та/або цього Договору, звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі відповідно п. п. 1.3. цього договору переважно перед іншими кредиторами.
Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Отже, оскільки у позивача, враховуючи наведені обставини та положення п. 5.3.1, п. 5.2.1 та п. 5.3.11 кредитного договору, виникло право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, то, відповідно, у уозивача також виникло, враховуючи норми ч.2 ст.590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.2.3 іпотечного договору, право звернути стягнення на заставлене майно.
Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду-у встановленому законом порядку.
19 липня 2013 року на адресу позичальника та іпотекодавця (відповідача), позивачем були направлені вимоги про усунення порушення та лист-вимогу і було попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Проте іпотекодержатель та позичальник залишили без задоволення вимоги іпотекодержателя.
Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки:
- житловий будинок, загальною площею 532,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
У судове засідання представник банку не прибув, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином і від них не надійшло повідомлення про причини неявки.
Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання.
Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлені обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочені повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України, одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна.
Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно із ст. 590 ч.2 Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно п. п. 1.1, 3.3, 5.2.1, 5.3.1, 5.3.11 кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом в повному обсязі, сплатити комісії, виконувати інші зобов'язання в строк та у порядку, встановлені цим договором.
Згідно із п. п. 1.1, 3.4, 3.5, 5.3.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в п 3.3. цього договору.
Згідно із п. 7.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобов'язань. Вказана пеня розраховується по дату повного виконання всіх зобов'язань по погашенню простроченої заборгованості.
У порушення вищевказаних вимог позичальником не сплачено:
- пеню за прострочення виконання зобов'язань з повернення кредиту нараховану з 10 червня 2013 р по 12 травня 2014 року у сумі 6 928,59 грн.
- пеню за прострочення виконання зобов'язань з повернення процентів за користування кредитом нараховану з 09 липня 2013 р. по 12 травня 2014 року у сумі 686,63 грн.
У зв'язку із заборгованістю позичальника по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений Кредитним договором.
У відповідності до вимог п. 5.3.1, п. 5.2.1 та п. 5.3.11 кредитного договору позичальник зобов'язаний достроково погасити кредит та сплатити нараховані відсотки, можливі неустойки, комісії та виконати всі зобов'язання по кредитному договору у випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, зокрема: невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо: сплати платежів, а також комісії, неустойки тощо, передбачених умовами договору.
У порушення вищевказаних вимог станом на 30.01.2015 року заборгованість
ОСОБА_2 перед ПАТ «ВТБ Банк» становить 113354,32 грн., яка складається із наступного:
4832,37 грн. - інфляційні втрати за період з 10.12.2013 р. по 12.05.2014 р., що виникли в результаті порушення строку повернення кредиту;
650,23 грн. - 3 % річних за період з 10.12.2013 р. по 12.05.2014 р.нараховані за порушення строку повернення кредиту;
6928,59 грн. - пеня за порушення строків повернення кредиту за період з 10.06.2013 р. по 12.05.2014 р.;
686,63 грн. - пеня за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом за період з 09.07.2013 р. по 12.05.2014 р.;
707,26 грн. - інфляційні втрати за період з 11.02.2014 р. по 12.05.2014 р., що виникли в результаті порушення строків слати процентів за користування кредитом;
72,90 грн. - 3 % річних за період з 11.02.2014 р. по 12.05.2014 р., нараховані за порушення строків сплати процентів за користування кредитом.
У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 01 квітня 2011 р. між банком і ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №25.17/11-ДІ-1, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 01.04.2011 р. за реєстровим №1151.
Згідно п.п. 2.1.1, 2.1.2 іпотечного договору відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме:
- житловий будинок, загальною площею 532,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 15.06.2010 р. управлінням житлового-комунального господарства на підставі сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам від 18.05.2010 року ХМ №000365.
Право власності зареєстроване Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 15 червня 2010 року відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 15 червня 2010 року №26418561, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 30693733.
Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови. Опис меж земельної ділянки: від А до Б - землі АДРЕСА_1; від Б до В - землі ОСОБА_3, від В до Г - землі міської Ради, від Г до А - землі
Пунктом 4.2.3 іпотечного договору встановлено що іпотекодержатель має право у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання та/або цього договору, звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі відповідно п. 1.3 цього договору переважно перед іншими кредиторами.
Відповідно до п.п. 6.1 іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором, та/або цим договором іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги в повному обсязі шляхом звернення стягнення на пердмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя на підставі рішення суду.
Отже, оскільки у позивача, враховуючи наведені обставини та положення п. 5.3.1, п. 5.2.1 та п. 5.3.11 кредитного договору, виникло право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, то, відповідно, у позивача також виникло право звернути стягнення на заставлене майно.
Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору потекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду-у встановленому законом порядку.
19 липня 2013 року на адресу позичальника та іпотекодавця, позивачем були направлені вимоги про усунення порушення та лист-вимогу і було попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки, проте іпотекодержатель та позичальник залишили без задоволення вимоги іпотекодержателя.
Згідно із ст. 41 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». А тому суд приходить до висновку, що слід встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, яка буде проведена суб'єктом оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214, 215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 526, 530, 554, 575, 589, 590, 591, 610, 611, 623, 625, 629, 1050, 1054, Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку» суд
позов публічного акціонерного товариства «ВТБ банк» в особі відділення "Вінницька регіональна дирекція"до ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ банк» в особі відділення "Вінницька регіональна дирекція"судовий збір у сумі 3057 грн. 28 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.