АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3874/15 Справа № 196/131/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бойко Ю. О. Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу прокурора Царичанського району Дніпропетровської області

на ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року по справі

за позовом прокурора Царичанського району Дніпропетровської області до Царичанської селищної ради Днпіропетровської області, третя особа - ОСОБА_2 про скасування пункту рішення сесії Царичанської селищної ради,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року було відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі прокурор Царичанського району Дніпропетровської області, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що прокурор Царичанського району Дніпропетровської області, діючи в інтересах держави, звернувся до Царичанського районного суду, як позивач, з даною позовною заявою, в обґрунтування вимог зазначивши, що оскаржуване рішення Царичанської селищної ради прийняте з порушенням принципів земельного законодавства, встановлених ст. 5 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), цим рішенням порушено право власності територіальної громади на землі, які надані у власність особам з порушенням вимог законодавства, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель.

Посилаючись на положення ст.ст. 14, ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 98,99,152 ЗК України, ст.ст. 401,404 ЦК України, просив визнати недійсним пункт 2 рішення сесії Царичанської селищної ради №1109-56/VI від 10 жовтня 2014 року «Про надання дозволу на виготовлення паспорта прив'язки розміщення ТС та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду».

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, оскільки не містить відомостей про існування спору про цивільне право, а йдеться про спір між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління при здійсненні державою контролю за використанням та охороною земель всіх категорій та форм власності, у зв'язку з чим, розгляд такої справи повинен проводитися за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності, для чого необхідно аналізувати предмет позову, підстави позову і зміст позовних вимог.

Як убачається з тексту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, прокурор звернувся з позовом про скасування п.2 рішення сесії Царичанської селищної ради №1109-56/VI від 10 жовтня 2014 року, проте просив визнати недійсним зазначений пункт як такий, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Зазначеним пунктом рішення надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 50 кв.м за адресою вул. Транспортна б/н у селищі Царичанка Дніпропетровської області, в оренду на умовах сервітуту ОСОБА_2 на підставі її заяви.

Згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

З роз'яснень, наведених у п.7 Постанови № 3 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року, слідує, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Суд першої інстанції не визначився з предметом та підставами позову, змістом позовних вимог, чим порушив порядок для вирішення питання про відкриття провадження та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі з підстав непідвідомчості спору, у зв'язку з чим, ухвала підлягає скасуванню відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Царичанського району Дніпропетровської області задовольнити.

Ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді