Справа № 450/3205/14-ц Провадження № 2/450/362/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

при секретарі Рибак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 9/25 часток земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточнив, про визнання права власності на 9/25 часток земельної ділянки, в якому просить визнати за ним - ОСОБА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 - право власності на 9/25 часток земельної ділянки площею 0,0645 га, призначене для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розташована за адресою: Львівська область, місто Пустомити, вулиця Грушевського, 12, на якій розташовані належні йому на праві приватної власності 9/25 часток житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Львівська область, місто Пустомити, вулиця Грушевського, 12 та частину ділянки, яка необхідна для обслуговування.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно з договором дарування 9/25 часток житлового будинку від 11.04.2005 року, посвідченого Приватними нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_2 подарувала, а я - ОСОБА_1 - прийняв у дар 9/25 часток житлового будинку № 12 по вул. Грушевського в м. Пустомити Львівської області з відповідною часткою господарських будівель та споруд. У відповідності з вищевказаним договором дарування 9/25 часток житлового будинку вказаний будинок в цілому складається з 5 (пяти) житлових кімнат житловою площею 69,8 кв. м. та кухні; загальна площа будинку становить 149,3 кв. м.; до житлового будинку відносяться такі і господарські будівлі та споруди: сарай - Б; вбиральня - Г; ворота - 1; огорожа - 2,3; колодязь - К; мощення - 1; у власність ОСОБА_1 переходять такі приміщення: кухня 1-8 площею 9,2 кв. м., житлова кімната 1-7 площею 18,0 кв. м.; за згодою сторін в постійному спільному і користуванні гр. ОСОБА_1 із співвласником ОСОБА_5 є такі приміщення: 1-1 площею 18,3 кв. м.; сіни 1-2 площею 10,4 кв. м.; коридор 1-3 площею 5,4 кв. м.; тамбур 1-6 площею 4,7 кв. м.; підвал І площею 15,7 кв. м.; сарай Б. Перехід права власності на 9/25 часток зазначеного вище житлового будинку від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 на підставі зазначеного вище договору дарування 9/25 часток житлового будинку від 11.04.2005 року був зареєстрований Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 06.05.2005 року за реєстраційним номером 9919141, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 7185814 від 06.05.2005 року, виданим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки та відповідною відміткою про реєстрацію в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно на зазначеному вище договорі дарування.

В листопаді 2011 року позивач дізнався про те, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок № 12 по вул. Грушевського в м. Пустомити Львівської області, площею 0.0645 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, належить на праві власності ОСОБА_2, що підтверджується листом виконавчого комітету Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області за вих. № 02-12/1849 від 16.11.2011 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, а саме просить визнати за ним право власності на 9/25 часток земельної ділянки площею 0,0645 га, призначене для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розташована за адресою: Львівська область, місто Пустомити, вулиця Грушевського, 12, на якій розташовані належні йому на праві приватної власності 9/25 часток житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Львівська область, місто Пустомити, вулиця Грушевського, 12 та частину ділянки, яка необхідна для обслуговування, разом з тим вказав, що йому стало відомо, що земля на якій розташовано 9/25 будинку подарованих йому, у 2006 році подаровано відповідачем ОСОБА_2 ОСОБА_3, так як останній чинив перешкоди позивачу у користуванні нею. Позивач в судовому засіданні ствердив, що 11.04.2005 року було укладено договір дарування 9/25 будинку (обдарований позивач ОСОБА_1, а дарувальниця ОСОБА_2С.). При укладенні зазначеного договору позивач ознайомився з його змістом та підписав його. Разом з тим визнав, що нотаріусом йому було розяснено поряд з іншими статтями, зміст ст. 377 ЦК України. Позивач покликався на той факт, що відповідач ОСОБА_3 з 2006 року і по сьогоднішній день чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що і спонукало його звернутися до суду з позовом про визнання права власності на її частину.

Представник відповідача по справі ОСОБА_2 ОСОБА_6 І.Б. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та надав письмові пояснення, що на момент підписання Договору дарування 9/25 часто житлового будинку посвідченого Приватним нотаріусом ОСОБА_4, тобто ще 11.04.2005 року, було відомо про своє право на отримання у власність частини земельної ділянки. У відповідності до ст. 267 ЦК України, просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі докази суд, вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Так, із копії договору дарування 9/25 часток житлового будинку укладеного 11.04.2005 року та посвідченого Приватними нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с. 2) вбачається, що ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 9/25 часток житлового будинку № 12 по вул. Грушевського в м. Пустомити Львівської області з відповідною часткою господарських будівель та споруд. У відповідності з вищевказаним договором дарування 9/25 часток житлового будинку вказаний будинок в цілому складається з 5 (пяти) житлових кімнат житловою площею 69,8 кв. м. та кухні; загальна площа будинку становить 149,3 кв. м.; до житлового будинку відносяться такі і господарські будівлі та споруди: сарай - Б; вбиральня - Г; ворота - 1; огорожа - 2,3; колодязь - К; мощення - 1; у власність ОСОБА_1 переходять такі приміщення: кухня 1-8 площею 9,2 кв. м., житлова кімната 1-7 площею 18,0 кв. м.; за згодою сторін в постійному спільному і користуванні гр. ОСОБА_1 із співвласником ОСОБА_5 є такі приміщення: 1-1 площею 18,3 кв. м.; сіни 1-2 площею 10,4 кв. м.; коридор 1-3 площею 5,4 кв. м.; тамбур 1-6 площею 4,7 кв. м.; підвал І площею 15,7 кв. м.; сарай Б.

ОСОБА_7 про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.3/ вбачається, що власником 9/25 будинку на підставі договору дарування №373 від 11.04.2005 року є ОСОБА_1 /а.с.3/.

За змістом ч.9 Договору дарування від 11.04.2005 року позивачу розяснено зміст ст. 377 ЦК України, яка регламентує перехід права на земельну ділянку при придбанні житлового будинку, що і підтвердив в судовому засіданні сам позивач.

З відповіді на заяву про наявність державного акту на прибудинкову територію №02-12/1849 вбачається, що земельна ділянка у відповідності до рішення Пустомитівської міської ради від 15 травня 1997року №169 передана у приватну власність гр. ОСОБА_2 .

З копії державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ ЛВ №032605 вбачається, що ОСОБА_2, на підставі рішення виконавчого комітету Пустомитівської міської ради від 15.05.1997 року №169 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0645 га. (а.с. 5).

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача)

Відповідно до ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.( редак. Закону на час вчинення правочину, а саме укладення договору дарування 11.04.2000 року.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.2 ст. 59, ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини на які вона посилається, як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_7 з ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що умовами договору дарування 9/25 часток житлового будинку від 11.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 жодним чином не передбачено умови про відчуження відповідної частини земельної ділянки під відчужуваним житловим будинком, та не обумовлено порядок користування такою, хоча на момент вчинення даного правочину і дарувальнику і обдаровуваному було відомо про ті обставини, що відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України особа, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, набуває права власності на земельну ділянку, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором, оскільки згідно п.9 Договору дарування 9/25 часток житлового будинку від 11.04.2015 року, чітко вказано про розяснення сторонам ст. 377 ЦК України.

Крім того, представник відповідача в судовому засіданні просив застосувати строки позовної давності.

ОСОБА_7 вимог ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю в три роки.

Покликання позивача на обставини щодо обізнаності про наявність у ОСОБА_2 права власності на оспорювану ділянку, спростовується дослідженими у матеріалах справи доказами та поясненнями самого позивача.

ОСОБА_7 ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

ОСОБА_7 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

ОСОБА_7 ч.9 Договору дарування 9/25 часток житлового будинку від 11.04.2005 року посвідченого Приватним нотаріусом ОСОБА_4, зміст ст. 377 про перехід права на земельну ділянку, позивачу ОСОБА_8 розяснено.

Таким чином, позивачу, на момент підписання Договору дарування 9/25 часток житлового будинку посвідченого Приватним нотаріусом ОСОБА_4, тобто ще 11.04.2005 року, було відомо про своє право на отримання у власність частини земельної ділянки.

Позивачем у позовній заяві не наведено жодних причин поважності пропущення ним строку позовної давності.

ОСОБА_7 ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач та її представник в судовому засіданні просять суд застосувати строки позовної давності.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 60, 210-212 ЦПК України, ст. ст. 367, 377 ЦК Україна, ст.120 Земельного кодексу України, суд -

в и р і ш и в : :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 9/25 часток земельної ділянки, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які не були присутні при оголошенні рішення мають право оскаржити його протягом 10-ти днів з моменту одержання його копії.

СуддяОСОБА_9