Справа № 342/1105/15-ц
Провадження № 2/342/664/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано - Франківської області у складі:

головуючого - судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області про стягнення витрат понесених на лікування та придбання лікарських засобів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суду із позовною заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області про стягнення витрат понесених на лікування та придбання лікарських засобів в розмірі 54178 грн.20 коп.

В судовому засіданні позивач та представник позивача уточнили позовні вимоги. Просять стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 суму коштів витрачених на лікування та придбання лікарських засобів в розмірі 50725 грн. 86 коп. Заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Просили суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заявлених вимог позивача з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву. Вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, просить суд відмовити у позові повністю.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, заперечення представника відповідача, суд приходить до наступного.

12.11.2014 року ОСОБА_1, будучи працівником Городенківського УЕГ ПАТ «Івано-Франківськгаз» під час виконання трудових обовязків отримала травму, про що було складено та затверджено акт розслідування нещасного випадку, що стався 12 листопада 2014 року о 15.40 год.

ОСОБА_4 виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №7588 ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні Городенківської центральної районної лікарні з 12.11.2014 року по 14.11.2014 року з діагнозом медіальний перелом шийки правової стегнової кістки. За період лікування ОСОБА_1 14.11.2014 року Городенківською центральною районною лікарнею було видано листок непрацездатності серія АГМ №352541.

Як вбачається з відповіді адміністрації Городенківської ЦРЛ за №30/01-09 від 19.01.2015 року та Довідки перевірки лікування в Городенківській ЦРЛ потерпілої на виробництві ОСОБА_1 спеціалістами Фонду від нещасних випадків на виробництві, а саме історії хвороби, амбулаторної карточки потерпілої, пояснень спеціалістів лікарні потерпілу ОСОБА_1 готували для оперативного лікування металоостеосинтезу шийки стегнової кістки трьома гвинтами (згідно локальних протоколів травматологічного відділення) від чого остання відмовилась. Проте 14.11.2014 року на вимогу самої потерпілої її було виписано з травматологічного відділення Городенківської ЦРЛ у звязку з тим, що ОСОБА_1 виявила бажання лікуватись у м.Чернівці, мотивуючи тим, що в м.Чернівці проживають її родичі лікарі. Направлення на проведення лікування в м.Чернівці травматологічне відділення Городенківської ЦРЛ не видавали.

14.11.2014 року ОСОБА_1, за її заявою, було госпіталізовано в ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» м.Чернівці.

ОСОБА_4 з історії хвороби стаціонарного хворого №13647 ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» ОСОБА_1 у період з 14.11.2014 року по 28.11.2014 року знаходилась на лікуванні у травматологічному відділенні для дорослих, діагноз (розгорнутий): закритий перелом шийки правої стегнової кістки із зміщенням уламків. ІХС. Дифузний кардіосклероз. Симптоматична артеріальна гіпертензія, СН І, ФК ІІ. 14.11.2014 року виконане оперативне втручання: Імплантація тотального без цементного ендопротезу правого кульшового суглобу. За період з 15.11.2014 року по 30.11.2014 року виданий лікарняний лист.

В судовому засіданні позивачкою стверджено, що понесені витрати на лікування в Городенківській ЦРЛ та лікарняні за період з 12.11.2014 року по 14.11.2014 року Фондом виплачено їй у повному обсязі. Вказує, що згідно реєстру товарних чеків (оглянутими в судовому засіданні) понесла витрати на лікування в ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» на суму 50725грн.86коп. Після проведеного лікування звернулась із завою до Відділення виконавчої дирекції Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області про відшкодування коштів витрачених на лікування, проте листом від 06.04.2015 року №05-19/1238 її було повідомлено, що предявлених документів недостатньо для винесення рішення про фінансування витрат на лікування.

ОСОБА_4 виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги ОБМСЕ МОЗ України м.Івано-Франківська встановлено, що 18.03.2015 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності 40 %.

19.05.2015 року постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області призначено потерпілій ОСОБА_1 фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, а саме: виплати на лікування (лікарні), яке потерпіла проходить самостійно в розмірі 99,75грн. (одноразово).

Обґрунтовуючи підставність свого позову в судовому засіданні позивач та її представник посилались на положення Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя», норми якого, на думку позивача, йому як громадянину України дають право на кваліфікаційну медичну допомогу, що передбачає вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоровя, а обовязком Фонду є оплата понесених ним при лікуванні фактичних витрат.

Позивачка та її представник переконані, що позивачем у повному обсязі дотримано покладених на неї законодавством обовязків застрахованої особи, а дії службових осіб відділення виконавчої дирекції Фонду з цього приводу є неправомірними, оскільки порушують її конституційне право на вільний вибір лікаря і закладу здоровя для лікування.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що Фондом було правомірно відмовлено позивачці у відшкодування витрат понесених на лікування та придбання лікарських засобів, яке було проведено у ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги», оскільки ОСОБА_1 зобовязана була лікуватися в лікувально-профілактичних закладах або у медичних працівників, з якими Фонд соціального страхування від нещасних випадків уклав угоди на медичне обслуговування (договір на відшкодування витрат на лікування потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання з обласною клінічною лікарнею №03/20-4-30 від 20 січня 2014 року). З обласною комунальною установою «Лікарня швидкої допомоги» а ні відділенням виконавчої дирекції Фонду в м.Івано-Франківську, а ні управлінням виконавчої дирекції Фонду в Івано-Франківській області договору на медичне обслуговування укладено не було. Направлення на проведення лікування ОСОБА_1 в м.Чернівці Городенківська ЦРЛ не видавала. Про своє рішення лікуватися у ОКУ «Лікарня швидкої допомоги» потерпіла відділення виконавчої дирекції Фонду не повідомила. А також відсутній Висновок ЛКК про призначення виду оперативного лікування «імплантація тотального безцементого ендопротезу правого кульшового суглобу». Крім того, у виписках лікувальних закладів є суттєва розбіжність в діагнозах та видах оперативного втручання.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_4 рішення Конституційного Суду України від 09.02. 1999 року №1-рн/99 принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, треба розуміти так, що дія нормативно-правового акту в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У статті 6 Закону України від 19 листопада 1992 року «Основи законодавства України про охорону здоровя» наголошується, що кожний громадянин України має право на охорону здоровя, що передбачає: кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідного до його рекомендацій і закладу охорони здоровя.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами щодо організації і порядку відновлення здоров'я і працездатності потерпілого на виробництві працівника, застрахованого в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві, врегульовані нормами Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-ХІV, в редакції закону, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин»).

У його преамбулі зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві. Страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Відповідно до положень статті 1 Закону № 1105-ХІV завданнями страхування від нещасного випадку є: проведення профілактичних заходів, спрямованих на усунення шкідливих і небезпечних виробничих факторів, запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози здоровю застрахованих, викликаних умовами праці; відновлення здоров'я та працездатності потерпілих від нещасних випадків або професійних захворювань; відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обов'язків, надання їм соціальних послуг у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також у разі їх смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей.

Страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням. Безпосереднє управління Фондом соціального страхування від нещасних випадків здійснює його правління та виконавча дирекція (статті 15, 16 Закону № 1105-ХІV).

У статті 17 Закону № 1105-ХІV, зазначено, що правління Фонду затверджує: Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат; Положення про порядок використання коштів лікувально-профілактичними, навчальними та іншими закладами, які надають Фонду соціальні послуги, та здійснює контроль за їх цільовим використанням.

Рішення правління Фонду, які мають нормативний характер і стосуються прав та обов'язків страхувальників і застрахованих осіб, підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому для реєстрації нормативно-правових актів органів виконавчої влади.

Рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Таким чином, системний аналіз положень вищевказаних правових актів дає всі підстави для того, що в даних спірних правовідносинах, які виникають із загальнообов'язкового страхування від нещасного випадку на виробництві, перевагу мають норми спеціального закону, яким врегульовані питання порядку відновлення здоров'я та працездатності потерпілих від нещасних випадків або професійних захворювань на виробництві, застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві.

У відповідності до пункту 2 статті 44 Закону № 1105-ХІV у випадку настання нещасного випадку застрахована особа зобов 'язана лікуватися в лікувально-профілактичних закладах або у медичних працівників, з якими Фонд соціального страхування від нещасних випадків уклав угоди на медичне обслуговування.

Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 18 від 09 червня 2010 року, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 8 липня 2010 року за № 489/17784, затверджено Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення (далі - Положення), яким визначено механізм організації цілеспрямованого, своєчасного та ефективного лікування потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (далі - потерпілі), їх медичної реабілітації, а також забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - виконавча дирекція Фонду), управліннями виконавчої дирекції Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділеннями виконавчої дирекції Фонду у районах та містах обласного значення (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду).

Фінансування витрат на лікування потерпілих, їх медичну реабілітацію згідно до пункту 2 розділу І цього Положення, здійснюється за прямими наслідками страхового випадку виконавчою дирекцією Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду відповідно до укладених договорів із аптечними закладами (постачальниками, виробниками), закладами охорони здоров'я державної та/або комунальної форм власності за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу III Положення, під час тимчасової непрацездатності до встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності у відсотках або одужання підставою для фінансування витрат на лікування, медичної реабілітації потерпілих є висновок ЛКК закладу охорони здоров 'я.

Пунктом 3 розділу III Положення, встановлено, що фінансування витрат на лікування, медичну реабілітацію потерпілих здійснюється виконавчою дирекцією Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду шляхом відшкодування відповідно до укладених договорів із закладами охорони здоров'я, зазначеними у пункті 2 розділу І цього Положення, за рахунок коштів Фонду в межах асигнувань, передбачених бюджетом Фонду на ці цілі.

ОСОБА_4 пункту 4 розділу III Положення, компенсації виконавчою дирекцією Фонду, її робочими органами потерпілому витрат самостійної оплати лікування, медичної реабілітації підлягають тільки в тому випадку, якщо заклади охорони здоров 'я, з якими укладено договори, не в змозі забезпечити таке лікування.

Відповідно до пункту 8 розділу III Положення, якщо потерпілого госпіталізовано до закладу охорони здоров'я, розташованого не за місцем реєстрації його особової справи, оплата за лікування проводиться робочими органами виконавчої дирекції Фонду за місцем реєстрації особової справи потерпілого відповідно до укладеного договору або робочими органами виконавчої дирекції Фонду за місцем госпіталізації потерпілого з подальшим відшкодуванням їм витрат робочими органами виконавчої дирекції Фонду за місцем реєстрації особової справи потерпілого.

Відповідно до пункту 10 розділу III Положення у разі якщо заклад охорони здоров'я, з яким укладено договір не в змозі самостійно забезпечити цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого, він направляє потерпілого до іншого закладу охорони здоров'я, який має можливість надати потерпілому відповідне кваліфіковане лікування, про що повідомляє робочі органи виконавчої дирекції Фонду.

Вищенаведений правовий акт - Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення прийнятий постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у відповідності до вимог статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», як суб'єктом нормотворення, в межах його компетенції та повноважень. Рішення правління Фонду на теперішній час чинне, тому є обов'язковим для виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1ст.58 ЦПК України).

Виконавчою дирекцією управління Фонду 20.01.2014 року укладено договір №03/20-4-30 на відшкодування витрат на лікування потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання з Обласною клінічною лікарнею.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та у зв'язку з отриманою травмою під час виконання трудових обов'язків зобов'язана була лікуватися в лікувально-профілактичних закладах або у медичних працівників, з якими Фонд соціального страхування від нещасних випадків уклав угоди на медичне обслуговування, проте, добровільно відмовилась від лікування у Городенківській ЦРЛ та на її вимогу була виписана із травматологічного відділення Городенківської ЦРЛ. В подальшому проходила лікування у ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги», з якою Фонд соціального страхування від нещасних випадків не укладав угоди на медичне обслуговування. Доказів про те, що потерпіла повідомила відділення виконавчої дирекції Фонду про своє рішення лікуватися в лікарні м.Чернівці, суду не надала.

Доводи ОСОБА_1 щодо неможливості її лікування у Городенківській ЦРЛ, оскільки їй надавали недостатньо кваліфікаційну медичну допомогу, наведені позивачкою на підтвердження позову, судом не приймаються до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Доказів про те, що Городенківська ЦРЛ видавала направлення ОСОБА_1 на лікування в м.Чернівці, позивачем суду не надано.

Крім того, висновок ЛКК про призначення виду оперативного лікування «імплантація тотального без цементного ендопротезу правового кульшового суглобу» всупереч пункту 1 розділу ІІІ Положення, відповідного до якого висновок є підставою для фінансування витрат на лікування, медичної реабілітації потерпілих під час тимчасової непрацездатності до встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, відсутній.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Івано-Франківську про стягнення витрат понесених на лікування та придбання лікарських засобів слід відмовити.

Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Приймаючи до уваги, що судове рішення прийнято не на користь позивача, який поніс судові витрати при зверненні до суду, вимоги позивача про покладення судових витрат на відповідача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд,-

В И РІ Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області про стягнення витрат понесених на лікування та придбання лікарських засобів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.