Справа № 748/1139/15-ц Провадження № 22-ц/795/1670/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Хоменко Л. В. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ЄВСТАФІЇВА О.К., ХАРЕЧКО Л.К.,
при секретарі:ШКАРУПІ Ю.В.
за участю:представників сторін: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 липня 2015 року у справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соколов Олександр Євгенович, Відділ державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції,

в с т а н о в и в:

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. 24.03.2015 року, згідно якого пропонується звернути стягнення на майно, що належить ОСОБА_5: земельну ділянку площею 0,1032 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, житловий будинок НОМЕР_1, загальною площею 301,6 кв.м., житловою площею 109,9 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2. Стягнуто з ПАТ «Банк Богуслав» на користь ОСОБА_5 243 грн. 60 коп. в рахунок сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити в повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду незаконним, оскільки згідно з положеннями договору іпотеки, укладеного між сторонами, банк має право у разі невиконання позичальником основного зобов'язання задовольнити свої вимоги та звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом вчинення виконавчого напису. Факт невиконання позивачем зобов'язань за кредитним договором доведений, а тому банк правомірно звернувся до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису.

Апелянт зазначає, що позивачу направлялась вимога - повідомлення про сплату простроченої заборгованості в строк не пізніше 60 календарний днів з моменту отримання повідомлення, однак протягом цього періоду позивачем прострочена заборгованість не погашена, а тому починаючи з вересня 2014 року у банку виникло право на вимогу повернення всієї суми кредиту, строк виплати якої ще не настав. Апелянт зазначає, що він звертався до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соколова О.Є., який вчинив виконавчий напис за №216 на Договорі іпотеки, оскільки подані відповідачем документи підтверджують безспірність заборгованості позивача перед відповідачем.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис всупереч вимогам ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» та п. 3 гл. 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», оскільки з вимогою - повідомленням від 07 липня 2014 року про погашення заборгованості банк звернувся на суму 191 742 грн. 79 коп., а виконавчий напис здійснений на заборгованість на суму 1 217 000 грн.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки він відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору кредиту № 19/02-КР-31/2012 від 30 травня 2012 року між ПАТ «Банк Богуслав» та ОСОБА_5, банк надав позивачці кредит в сумі 1 400 000 грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом, а позичальник зобов'язався в повному обсязі повернути кредит, а також у випадку порушення умов договору - сплатити банку неустойку у розмірах, строки та порядку, що встановлені договором та відшкодувати збитки.

У забезпечення зобов'язань позичальника було укладено іпотечний договір, за яким передано в іпотеку земельну ділянку площею 0, 1032 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться в АДРЕСА_2 та житловий будинок НОМЕР_1, загальною площею 301,6 кв.м., житловою площею 109,9 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 умов кредитного договору банк звертався 08 травня 2014 року та 07 липня 2014 року до позивачки з письмовими вимогами про повернення заборгованості по кредиту. У вимозі про усунення порушень від 08.05.2014 року банк вказав про необхідність здійснити погашення заборгованості в розмірі 94407,52 грн.( а.с.40). У вимозі від 07 липня 2014 року, на яку послався нотаріус при вчиненні виконавчого напису загальна сума заборгованості складає 191 742 грн. 79 коп.( а.с. 42),

24 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. вчинений виконавчий напис за № 126, яким запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Банк Богуслав» у сумі 1 402 826 грн. 26 коп., а саме простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 1 217 000 грн. та заборгованості за простроченими процентами у розмірі 185 862 грн. 26 коп. за рахунок коштів отриманих від реалізації земельної ділянки та житлового будинку.

Пославшись на положення ст. 35 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», якими передбачено вчинення виконавчого напису в разі безспірності заборгованості боржника перед стягувачем та врахувавши положення п. п. 283, 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці вимоги були порушені як банком так і нотаріусом, оскільки нотаріус вчинив 24.03.2015 року виконавчий напис на підставі вимоги банку від 07.07.2014 року, врученої позивачці 27.07.2014 року і який містить вимогу про погашення заборгованості в розмірі 191 724 грн. 79 коп.

До того ж, для одержання виконавчого напису стягувачем подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання по встановленому переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 „Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса".

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив і доводи відповідача про те, що банком направлялася позивачці вимога від 23.10.2014 року про погашення заборгованості у розмірі 1 217 000 грн., оскільки ця вимога позивачкою отримана не була, про що свідчить також „Свідоцтво" нотаріуса Затварницької І.П.(а.с.74). Дане попередження також не було враховано нотаріусом при вчиненні виконавчого напису.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, листи повідомлення від 09 травня 2014 року та 07 липня 2014 року, які отримала ОСОБА_5 не містять попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки та повідомлень про те, що загальна сума заборгованості змінюється щоденно в сторону збільшення залежно від тривалості затримки сплату боргу.

За таких обставин у нотаріуса не було достатніх правових підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки на час його вчинення заборгованість за кредитним договором не була безспірною і суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства і обґрунтовано визнав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ПАТ «БАНК БОГУСЛАВ» - відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 липня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: