Справа № 611/167/15-ц
Провадження №2/611/85/15
24 лютого 2015 року Барвінківський райсуд Харківської області в складі:
головуючого судді - Коптєва Ю.А.
за участю секретаря - Ведмідь І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання трудового договору, -
18 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про розірвання трудового договору.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 березня 2012 року між нею та відповідачкою було укладено трудовий договір, який зареєстровано того ж дня в Донецькому МЦЗ. Відповідно до укладеного трудового договору вона працювала на посаді диспетчера, та виконувала свою роботу до тих пір, доки відповідачка надавала роботу та сплачувала заробітну плату. З 24 жовтня 2014 року вона змушена була переселитися з тимчасово окупованої території та фактично припинити трудові відносини з відповідачкою.
Позивачка зазначила, що не мала можливості письмово звернутись з заявою про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України, так як територія, на якій розташоване її місце роботи, є тимчасово окупованою. Звернувшись до Барвінківського районного центру зайнятості із заявою про сприяння працевлаштуванню та отримання статусу безробітньої, отримала лист-відповідь, в якому їй повідомили, що, згідно перевірки бази даних служби зайнятості, виявлено, що вона має трудові відносини з ФОП ОСОБА_2 згідно трудового договору від 01.03.2012 року б/н, зареєстрованому в Донецькому міському центрі зайнятості. Також повідомлено, що відповідно до ч. 1 ЗУ «Про зайнятість населення», статус безробітного надається особам працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. З цієї причини їй було відмовлено в наданні статусу безробітного, а тому вона змушена звертатись до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачка до суду повторно не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістила, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Зі згоди позивачки суд розглядає справу шляхом заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено трудовий договір б/н. Даний договір зареєстровано того ж дня спеціалістом Донецького міського центру зайнятості в присутності сторін. Відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 була прийнята на посаду диспетчера.
Статтею 38 Кодексу законів про працю України встановлено, зокрема, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
З 24 жовтня 2014 року позивачка змушена була переселитися з тимчасово окупованої території та не мала змоги звільнитися з роботи. Фактично трудові відносини між сторонами були припинені.
Згідно ч. 6 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території та не звільнилися з роботи (не припинили інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) на тимчасово окупованій території, для набуття статусу безробітного та отримання забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття можуть припинити трудові відносини або підтвердити факт припинення таких відносин (іншого виду зайнятості) у судовому порядку за місцем свого перебування.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю» затверджено порядок реєстрації трудового договору.
Відповідно до п.п. 8, 9 Порядку, у разі припинення трудового договору достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір.
Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів.
Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 212-215, 224-227 ЦПК України, ст. ст. 36, 38 КЗпП, ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд
Позовні вимоги задовольнити.
Розірвати трудовий договір б/н, укладений 01 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Коптєв Ю.А.