Справа № 723/2249/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

11 вересня 2015 року Сторожинецький районний суд

в складі головуючої судді : Дячук О.О.

при секретарі Яворській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів,-

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 14.02.2003р. по 07.08.2008р.. Шлюб між сторонами розірвано. Перебуваючи у шлюбі позивачка народила: дочку ОСОБА_3, 15.01.2004р.н., ОСОБА_4, 26.02.2007р.н., які проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на її повному утриманні.

. Відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не бере, їх фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає.

Позивачка має намір разом з дітьми в період з 22.09.2015р. по 22.10.2015 р. тимчасово виїхати за кордом, а саме до Санаторія «Сонячний» для відпочинку та оздоровлення, який розташований у Російській Федерації, Ставропольський край, м. Залізноводськ, с. Іноземцево.

Відповідач відмовляється надати у передбачений законодавством України порядок дозвіл на виїзд дітей разом з позивачем за кордон для відпочинку та оздоровлення у санаторії, оскільки діти часто хворіють застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких необхідне періодичне перебування дітей у санаторії. Окрім того дана поїздка сприятиме розширенню світогляду дітей, добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як діти цікавляться багатьма речами, фізично та морально зміцнить їх, пристосує їх до комунікабельності, вивченню мови, розширить їх кругозір.

Відповідач у добровільному порядку не бажає надавати згоду на виїзд дітей за межі країни, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом.

На підставі зазначеного заявниця просить суд, винести рішення, яким надати дозвіл на вивезення дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Російської Федерації на оздоровлення без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 на період з 22.09.2015р. по 22.10.2015р..

В судовому засіданні представник позивачки позовну заяву підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені вище, позов просить задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, із довідки Укрпошти вбачається, що він за зазначеною адресою не проживає.

Суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наданих документів, та ухвалити заочне рішення.

В судовому засіданні судом встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 14.02.2003р. по 07.08.2008р.. Шлюб між сторонами розірвано. Перебуваючи у шлюбі позивачка народила: дочку ОСОБА_3, 15.01.2004р.н., ОСОБА_4, 26.02.2007р.н., які проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на її повному утриманні.

Позивачка має намір разом з дітьми в період з 22.09.2015р. по 22.10.2015 р. тимчасово виїхати за кордом, а саме до Санаторія «Сонячний» для відпочинку та оздоровлення, який розташований у Російський Федерації, Ставропольський край, м. Залізноводськ, с. Іноземцево, оскільки у вказаному санаторію працює її сестра, яка матеріально допоможе, щоб діти оздоровилися.

Відповідач ОСОБА_2 змінив прізвище на Букатка, що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Чернівецькій області.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України установлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 р. виїзд за межі України громадян, які не досягай шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягай 18-річного віку.

Згідно п. п. 17, 18 затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. № 380 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду.

Враховуючи вищевикладене чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Враховуючи ту обставину, що діти перебувають на утриманні позивачки, діти потребують умов для покращення здоровя, а сестра позивачки (зі слів представника позивача) працює у санаторію «Сонячний», який розташований у Російській Федерації, Ставропольський край, м. Залізноводськ, с. Іноземцево, дана поїздка сприятиме розширенню світогляду дітей, добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, розширить їх кругозір, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено на користь позивача, суд, керуючись ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача судові витрати.

Керуючись ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 223, 224-226 ЦПК України, на підставі Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724), ст. ст.. 135, 141, 150, 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_3, 15.01.2004р.н. за межі України до Російської Федерації без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 на період з 22.09.2015р. по 22.10.2015р..

Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_4, 26.02.2007р.н. за межі України до Російської Федерації без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 на період з 22.09.2015р. по 22.10.2015р..

Дозволити ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасового виїзду ОСОБА_3, 15.01.2004р.н. та ОСОБА_4, 26.02.2007р.н. за межі України до Російської Федерації на період з 22.09.2015р. по 22.10.2015р..

Стягнути з ОСОБА_2 , 12.07.1975р.н. паспорт КТ103759 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60грн..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: