РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/9865/14-ц

Провадження № 2/643/192/15

10.11.2015 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Задорожної А.М.,

за участю секретаря судового засідання Тугайбей В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі заступника керуючого філією «Слобожанське регіональне відділення» Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Інспекція з питань захисту прав споживачів у Харківській області, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Харківська міська рада, про захист прав споживачів, визнання недійсним договору іпотеки, застосування правових наслідків недійсності правочину,

в с т а н о в и в:

Позивачі 08.07.2014р. звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», в якому просили визнати недійсним правочин договір іпотеки №2-23/286/3-07-3 від 02.11.2007р. укладений між ними та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», як такий, що суперечить вимогам Цивільного кодексу, іншим актам цивільного законодавства, визнати наслідки недійсності правочину.

В подальшому позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 уточнили позов та вказали, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали у спільній сумісній власності квартиру АДРЕСА_1. 02.11.2007р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 було укладено договір дарування, за умовами якого ОСОБА_3 подарувала позивачам належну їй частку квартири. 02.11.2007р. між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №м-23/286/3-07-3, який було складено та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, що зареєстрована в реєстрі №3935, та встановлена заборона на відчуження житлової будівлі, що зареєстрована в реєстрі №3836. Вважали, що даний договір є незаконним, тобто таким, що укладений в супереч діючому законодавству, оскільки нотаріально посвідченої угоди між співвласниками, до укладення іпотечного договору не укладалося, а це є порушенням ст. 6 Закону України «Про іпотеку». При укладені іпотечного договору було порушено вимоги ст.ст. 18, 21 Закону України «Про іпотеку», оскільки вказаний договір не містить жодних даних про заставну, яку повинен був підписувати боржник. Даний договір не був підписаний відповідачкою ОСОБА_3, яка є однією з сторін правочину, що є порушенням ст.207 ЦК України. Крім того, нотаріус встановив особу ОСОБА_3 при недійсності паспорту громадянки України, оскільки остання не вклеїла фотокартку, як цього потребує закон. Також, на їхню думку, при укладені іпотечного договору було порушено вимоги ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_6 наполягали на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому.

Представник відповідача ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на обставини, які викладені у письмових заперечення на позов.

ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала позов у повному обсязі.

Третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, однак 21.07.2014р. подала до суду заперечення проти позову, в яких вказала, що позов ґрунтується на надуманих доводах, та спрямований не на захист їхніх прав, а на затягуванні виплат за кредитом або на затягування процедури стягнення на заставне майно шляхом ініціювання судового процесу, направленого на зупинення виконавчого провадження і створення перешкод для реалізації предмету іпотеки і задоволення вимог стягувача. Нею при укладенні були дотримані всі положення чинного законодавства України, а тому у задоволенні позову просила відмовити.

Представник третьої особи Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області заперечень щодо позову не надав.

Представник Харківської міської ради в судове засідання не зявилася, однак 27.02.2015р. подала до суду пояснення на позов, в якому просила прийняти законне та обґрунтоване рішення на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного:

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 02.11.2007 між ВАТ «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»і ОСОБА_3 укладені кредитний договір № М-23/286-07-МФ і додаткова угода № 1 за якими остання отримала на певних умовах кошти у межах поновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 238360,00 грн. зі сплатою процентів згідно п. 3.1. Договору строком до 02.11.2017р.

В забезпечення виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору № М-23/286-07-МФ і додаткова угода №1 від 02.11.2007р., між 02.11.2007 між ВАТ «Фінанси та Кредит» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (іпотекодавці) було укладено іпотечний договір №М-23/286/3-07-3 від 02.11.2007р., за умовами якого іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру загальною площею 61,6 кв.м., житловою площею 44,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п.4 іпотечного договору, предмет іпотеки належить іпотекодавцям таким чином:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 1/3 частина на праві спільної сумісної власності на підставі Договору дарування від 02.11.2007р., зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 02.11.2007р. за реєстраційним №3896053.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/3 частини кожному на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26.08.1999р., договору про визначення часток у спільній власності від 01.11.2007Р., зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 02.11.2007р. за реєстраційним №3896053.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон), Майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Як зазначено вище у рішенні, позивачам на праві власності в цілому та в рівних частинах належить квартира, яка є предметом іпотеки. Положення ст. 6 Закону передбачають надання обовязкової нотаріальної посвідченої згоди співвласником майна на передачу його у іпотеку лише у тому разі, якщо співвласник не є іпотекодавцем за іпотечним договором.

Частиною 1 статті 18 Закону встановлено, що іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови:

1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про:

для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців;

для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу;

для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про:

для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів;

для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України;

2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання;

3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення;

4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону Заставна - це іпотечний цінний папір, який засвідчує безумовне право його власника на отримання від боржника виконання за основним зобов'язанням, за умови, що воно підлягає виконанню в грошовій формі, а в разі невиконання основного зобов'язання - право звернути стягнення на предмет іпотеки. Заставна оформлюється, якщо її видача передбачена іпотечним договором.

Як убачається з п. 26 Іпотечного договору, сторони дійшли згоди, що випуск заставної за цим договором не здійснюється.

Таким чином, посилання позивачів на порушення ст.18 Закону України «Про іпотеку» є безпідставним, оскільки між сторонами іпотечного договору було досягнуто згоди на не випуск заставної.

Як зазначено в ст.18 Закону іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

При укладені договору дані вимоги Закону були дотримані. Норми чинного законодавства України не встановлюють обовязку щодо підписання боржником іпотечного договору.

Крім того, позивачі у позові посилаються на те, що на момент підписання договору паспорт ОСОБА_3 не був дійсним, що впливає на дієздатність особи при укладені договору та свідчить про порушення з боку нотаріуса, однак суд не погоджується з цим, оскільки рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2014р. було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі заступника керуючого філією «Слобожанське регіональне відділення» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_4 про застосування правових наслідків нікчемності правочину.

Дане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.04.2014р.

Як зазначив суд у своєму рішенні, дійсність або недійсність паспорту ОСОБА_3 під час укладення договору кредиту на впливає на її дієздатність.

Таким чином, іпотечний договір №М-23/286/3-07-3 від 02.11.2007р. укладений відповідно до вимог ЦК України та Закону України «Про іпотеку», а тому доводи позивачів є надуманими та не відповідають дійсності, у звязку з чим у позові належить відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі заступника керуючого філією «Слобожанське регіональне відділення» Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Інспекція з питань захисту прав споживачів у Харківській області, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Харківська міська рада, про захист прав споживачів, визнання недійсним договору іпотеки, застосування правових наслідків недійсності правочину, - відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13.11.2015р.

Головуючий А.М. Задорожна