Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

25 грудня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 4 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 19.04.2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачкою укладено кредитний договір №500205956, відповідно до якого їй надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 10 720,00 грн. на строк до 22.04.2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі, встановленому договором, з проведенням оплати щомісячно, позичальник зобовязувалася погашати своєчасно заборгованість за кредитом, відсотками, комісією але своїх зобовязань не виконала, сума заборгованості за кредитом з врахуванням заборгованості за тілом кредиту, за відсотками, комісією, пенею становить 17 850,75 грн. 23.12.2013 року між банком та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до якого банк передав право вимоги по кредитних договорах, укладених між банком та фізичними особами, в т.ч. і з відповідачкою ОСОБА_1 Позивач просив в судовому порядку суд стягнути з відповідачки вказану суму боргу та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду клопотання в якому просив розглянути справу без участі представника ТОВ «Росвен Інвест Україна», також у клопотанні представник позивача вказав, що позивач позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка до суду не зявилася, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином згідно приписів ЦПК України за зареєстрованим місцем її проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без її участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за письмовою згодою представника позивача.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 19.04.2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 500205956 відповідно до якого ПАТ Альфа-Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 10 720,00 грн. із сплатою 17,00 % річних до 22.04.2013 року, що підтверджується копією кредитного договору.

Відповідно до п. 2.6 вищевказаного Кредитного договору, платежі з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договору та його невідємною частиною.

Відповідно до п. 2.8 вказаного Кредитного договору, комісійна винагорода за послуги Альфа-Сервіс (пакет №2) 240,00 грн. за кожний місяць користування Кредитом по дату остаточного повернення кредиту зазначену в п. 2.3.

Згідно до п. 3 вищевказаного Кредитного договору, всі відносини між Позичальником та Банком, що виникають на підставі цього Договору врегульовуються Розділом 2 Загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ Альфа-Банк, затвердженими Розпорядженням ПАТ Альфа-Банк №1142 від 01.04.2011 р.

Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісії за послуги «Альфа-Сервіс» (за її наявності) - 22.04.2013 року.

В судовому засіданні було встановлено, що ПАТ Альфа- Банк були виконані вимоги вказаного Кредитного договору та перераховано відповідачці кредит в сумі 10 720,00 гривень.

Як вбачається з копії кредитного договору, цей договір підписано представником банку та позичальником, що свідчить про те, що позичальник з умовами договору була ознайомлена, повністю погодилася з ними при підписанні договору.

23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, прострочена заборгованість за яким станом на 23.12.2013 року складала 17 850 грн. 75 коп. з яких: 6 693,14 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1 237,61 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом; 3 120,00 грн. - прострочена комісія; 6 800,00 грн. - пеня.

Таким чином відповідно до договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло статусу Нового кредитора за договором кредиту № 500205956 від 19.04.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та ОСОБА_1

Відповідач виконував взяті на себе зобов'язання з істотним порушенням умов договору кредиту, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості за договором кредиту.

Позивач письмово повідомляв боржника про укладення вищевказаного договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року та пропонував боржнику сплатити заборгованість за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується вимогою про погашення простроченої заборгованості від 29.05.2015 року №2-6098.

Згідно до Витягу з Реєстру передачі прав вимоги до договору факторингу №2013-1 від 23.12.2013 року, зазначено відомості про боржника: ОСОБА_1, номер кредитного договору - 500205956, дата кредитного договору - 19.04.2011, прострочена заборгованість по тілу кредиту - 6 693,14 грн.; прострочена комісія - 3 120,00 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом - 1 237,61 грн.; пеня - 6 800,00 грн.; загальна сума заборгованості за кредитним договором -17 850,75 грн.

Отже, згідно умов договору факторингу до ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейшло право вимоги до позичальника ОСОБА_1 на підставі вказаного вище кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2011 року до ЄДРПОУ внесено запис про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна».

Дане товариство зареєстровано як фінансову установу, що вбачається з копії Додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 07.07.2011 року.

За ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до приписів ст.514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

А ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст.1078 цього Кодексу, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, відповідно до вищенаведених правових норм та досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 500205956, який було укладено 19.04.2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/.

За ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

З розрахунку заборгованості, який надано позивачем, вбачається, що позичальником порушено умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту, сплати відсотків та комісії за користування кредитом.

Так, станом на 23.12.2013 року /на дату передачі прав вимоги/ заборгованість позичальника за кредитним договором становить: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 6 693,14 грн., прострочені відсотки за користування кредитом -1 237,61 грн., прострочена комісія 3 120,00 грн., пеня 6 800,00 грн., всього 17 850 грн. 75 коп.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки суми заборгованості за кредитним договором суд вважає обґрунтованими, оскільки позичальником були порушені умови кредитного договору.

На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачем позовну заяву було направлено до суду поштою 24.07.2015 року, тобто, до внесення змін в Закон України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору.

Керуючись ст.ст. 509, 513, 514, 516, 526, 610, 611, 1049,1050, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст.10,60,79,88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за договором кредиту в сумі 17 850 грн. 75 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_2