Категорія: 34 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

при секретарі Концевич Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом та зазначив, що 27 серпня 2014 року після повернення додому виявив, що невідомими особами у його відсутності та без його відома було зрізано плодове дерево (груша), яке росло на його прибудинковій території за адресою АДРЕСА_1. В подальшому йому стало відомо, що дерево було зрізано його сусідом ОСОБА_5 за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

В добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду, а тому просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 374 грн. майнової та 10000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2015 року в позові відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати дане рішення, та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення майнової та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належності саме йому зрізаного ОСОБА_5 дерева (груші).

Однак, такі висновки є передчасними та такими, що зроблені без повного з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України, є підставою для скасування вищевказаного рішення і ухвалення нового.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири № 1 у чотирьохквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 28 травня 2002 року.(а. с. 53).

Відповідач ОСОБА_5 має право користування квартирою АДРЕСА_2, як член сім'ї власника даної квартири.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів від 24.12.1992 року №547 земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 246,25 м.кв. була закріплена за квартирою, викупленою громадянкою ОСОБА_6 (а. с. 54 зворот).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 , право власності на квартиру по АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, яка в подальшому продала дану квартиру позивачу.

В судовому засіданні жодна із сторін не заперечувала, що в користуванні у мешканців жилого будинку по АДРЕСА_1 перебуває земельна ділянка.

Дана земельна ділянка фактично наділена статусом прибудинкової території.

Разом з тим, як пояснив у судовому засіданні позивач ОСОБА_2 у кожного із чотирьох власників квартир будинку АДРЕСА_1 є окремі входи. Також між даними власниками здійснено фактичний розподіл земельних ділянок, які відносяться до кожної з квартир, який закріплений огорожами. Такі пояснення позивача представником відповідача не заперечувались та не спростовувались.

Діючим земельним законодавством не встановлено обмежень щодо здійснення зелених насаджень на прибудинковій території за умови дотримання правил добросусідства.

За змістом позовних вимог та пояснень позивача на земельній ділянці, що є прибудинковою територію, а саме на тій її частині, яка належить до квартири АДРЕСА_1, ним орієнтовано в 2002 році було посаджено фруктове дерево грушу, за кою він здійснював догляд та збирав плоди.

Факт посадження спірного дерева - груші та належність його ОСОБА_2 підтверджено окрім пояснень позивача також і показами свідка ОСОБА_7

Так допитаний в суді апеляційної інстанції свідок показав, що орієнтовно 10 років тому ОСОБА_2 за власні кошти придбав на базарі саджанець груші та посадив перед власним будинком по АДРЕСА_1. Також свідок показав, що особисто бачив уже зрізане разом і з плодами дерево у серпні 2014 року. Зазначав, що знищення дерева дуже засмутило ОСОБА_2

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

05 листопада 2014 року старшим державним інспектором Державної екологічної інспекції у Волинській області Поліщуком А.А. складено протокол про адміністративне правопорушення № 001220, за вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення за ст. 65 КУпАП (а. с. 16), а постановою від 06.11.2014 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП (а. с. 17) яке полягало у незаконній порубці дерева породи груша.

Таким чином майну ОСОБА_2, а саме дереву (груші), належність якого саме позивачу доведена та не спростована належними та допустимими доказами, протиправними діями відповідача ОСОБА_5( незаконна порубка) було заподіяно шкоду.

Та обставина, що відповідачу достовірно було відомо про те, що зрізане ним дерево належить саме позивачу підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_5, наданими ним дільничному інспектору Луцького МВ УМВС України у Волинській області, в ході проведення останнім перевірки за заявою ОСОБА_2 (а. с. 4).

Таким чином на думку колегії суддів є всі правові підстави для відшкодування майнової шкоди в розумінні ст. 1166 ЦК України.

Визначаючи розмір майнової шкоди колегія суддів приходить до висновку, що до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 375 гривень, які визначені Державною екологічною інспекцією у постанові №000981 (а. с.17), як шкода заподіяна незаконною порубкою дерева.

Покликання представника відповідач на те, що сума в розмірі 375 гривень, яка зазначена у постанові про накладення адміністративного стягнення уже сплачена ОСОБА_5 на рахунки Луцької міської ради, що стверджує про безпідставність вимог позивача є необґрунтованими. В судовому засіданні встановлено, що саме позивачу належало зрізане дерево, а відтак саме йому було заподіяно шкоду, а відтак він не позбавлений можливості вимагати такого відшкодування від винної особи.

Також слід зазначити, що заява клопотання(а. с 26), яка подана позивачем і яка на його думку є заявою про збільшення позовних вимог є необґрунтованою. Дана заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України та побудована лише на припущеннях, відтак не може братись до уваги при вирішенні питання щодо розміру майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, враховуючи положення ст. 23 ЦК України, відповідно до якої розмір відшкодування визначається з урахуванням характеру та тривалості моральних і фізичних страждань, та вимог щодо засад розумності та справедливості.

Ураховуючи наведену норму закону, а також характер та тривалість моральних страждань, погіршенням стану здоров'я, яке підтверджується випискою із медичної картки (а. с. 5) колегія суддів вважає, що на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 200 грн.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 Постанов, Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі")

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог колегія суддів керується закріпленим у ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення справи з метою захисту порушених прав позивача.

З врахуванням викладеного задоволення вимог позивача в частині відшкодування майнової та моральної шкоди у певній мірі забезпечить захист прав ОСОБА_2 гарантовані йому Конституцією України, з врахуванням норм права які регулюють дані правовідносини.

У зв'язку з наведеними порушеннями норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, оскаржуване рішення слід скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 730 гривень 80 копійок.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 375 гривень на відшкодування майнової шкоди та 200 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 730 гривень 80 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: