У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Маляренка А.В., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» про стягнення боргу за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» ( далі-ПАТ «КБ «Хрещатик») про стягнення боргу за договором банківського вкладу. Зазначив, що 12 жовтня 2011 року між ним та ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено договір № 901/2011-222 про відкриття депозитного рахунку НОМЕР_1 (вклад «Ганамець»), на який позивач мав вносити кошти. За період з 12 жовтня 2011 року по 01 серпня 2014 року ОСОБА_4 на вкладний (депозитний) рахунок було внесено грошові кошти в сумі 48 450 доларів США. Із зазначеної суми коштів позивач отримав лише 7 000 доларів США. 08 серпня 2014 року та 13 серпня 2014 року він звернувся до Банку із заявою про повернення йому в повному обсязі належних коштів у розмірі 41 450 доларів США. Однак вклад та проценти позивачу не повернуто. Позивач просив стягнути з ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором банківського вкладу № 901/2011-222 від 12 жовтня 2011 року: 41 450 доларів США - борг по вкладу; 1 749,90 доларів США - борг по процентах; 6 560, 08 грн - 3% річних.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» про стягнення боргу за договором банківського вкладу задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором банківського вкладу № 901/2011-222 від 12.10.2011 року, а саме, борг по вкладу у розмірі 41 450 доларів США; борг по нарахованих процентах у розмірі 1 749,90 доларів США та 3% річних у розмірі 6 560,08 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» на користь держави судовий збір у розмірі 3 650,00 грн.

У касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Хрещатик», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 12.10.2011 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Хрещатик» було укладено договір № 901/2011-222 про відкриття банківського вкладу «Гаманець» (на вимогу) в доларах США. Відповідно до умов договору банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1, що відкривається банком на його ім'я в сумі 5 000 доларів США терміном з 12.10.2011 року, та повертає вкладнику суму вкладу і сплачує 2% за користування коштами на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Відповідно до п. 3.3 та п.3.4 договору, повернення частини вкладу здійснюється згідно із письмовою заявою вкладника, сума вкладу та проценти, нараховані відповідно до п. 3.1 за встановленою на вклад процентною ставкою, повертаються вкладнику шляхом видачі готівки через касу банка. Надходження коштів на рахунок підтверджується банківською випискою з особового рахунку за 12.10.2011 року - 5 000 доларів США, 23.12.2011 року - 5 000 доларів США, 28.12.2011 року - 5 000 доларів США, 04.01.2012 року - 5 000 доларів США, 23.01.2012 року - 650 доларів США, 28.03.2012 року - 2 100 доларів США, 06.06.2012 року - 500 доларів США, 13.06.2012 року - 600 доларів США, 23.08.2012 року - 300 доларів США, 14.09.2012 року - 300 доларів США, 15.08.2013 року - 24 000 доларів США.

Листом від 26.06.2014 року № 41/3-12/3591 ПАТ «КБ «Хрещатик» підтвердив зарахування зазначених коштів на вкладний рахунок, обліковування на балансі банку, а також нарахування і виплату процентів.

08 серпня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «Хрещатик» із заявою про повернення йому частини банківського вкладу в сумі 41 356 доларів США та нарахованих процентів по вкладу, однак кошти повернуті не були. 13 серпня 2014 року він повторно звернувся до відповідача з вимогою негайно повернути йому кошти в сумі 41 356 доларів США та нараховані проценти. Вимога позивача задоволена не була.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вклад, зроблений вкладником чи для нього, а також проценти на суму вкладу, повинні бути повернуті вкладнику за його вимогою згідно договору та на умовах договору та з положень ч.ч.1,2 ст. 319 та ч. 2 ст. 386, 525, 526, 610, 1068, ЦК України. Відповідачем було визнано факт надходження коштів та зарахування їх на рахунок позивача. Посилання відповідача на ту обставину, що кошти були видані вкладнику, спростовуються висновком експерта від 28.11.2014 року № 581/1/тдд, у кримінальному провадженні, в якому встановлено, що підпис ОСОБА_4 на заяві про видачу готівки № 11 від 11.01.2012 року на суму 12 000 доларів США, заяві на видачу готівки № 12 від 23.01.2012 року на суму 5 000 доларів США, заяві на видачу готівки № 20 від 24.02.2012 року на суму 356 доларів США, заяві на видачу готівки № 98 від 21.08.2013 року на суму 24 000 доларів США виконано не ОСОБА_4, а іншою особою.

Відповідно до п. 22.6 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача та код юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/ реєстраційним (обліковим) номером платника податків/ реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії паспорта та номера паспорта. Якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі

недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну

платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.

Висновки судів попередніх інстанцій є такими, що відповідають встановленим обставинам у справі та підтверджено матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Коротун В.М., Маляренко А.В., Попович О.В.