Справа 206/7847/14-ц
Провадження 2/206/111/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2015 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

28 листопада 2015 року позивач звернувся до суду із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2013 року. Сторони дітей не мають. Стосунки з відповідачем до теперішнього часу розладилися через те що він є інвалідом і потребує стороннього догляду. За її клопотанням він поїхав від неї до своєї матері у с. Розуміївка Олександрівського району Кіровоградської області. Не можуть порозумітися з відповідачем, тому вимушений звернутися до суду.

На підставі викладеного просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем (а.с.1).

Позивач в судове засідання не з'явився, разом із позовом надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, оскільки за станом здоров'я приїхати складно (а.с.7).

Відповідач у судове засідання не з'явилася надала до суду заяву з проханням не розривати шлюб у зв'язку з примиренням з позивачем. Зазначила, що їде до нього, не заперечує за ним доглядати (а.с.13).

Суд, дослідивши матеріали справи, не вбачає підстав для розірвання шлюбу.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.

В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2013 року (а.с.3). Стосунки в сім'ї не є добрими, оскільки відповідач відмовилася доглядати за позивачем, який є інвалідом першої групи за загальним захворюванням (а.с.5) і був вимушений поїхати до матері у Кіровоградську область, що підтверджується довідкою Розуміївської сільської ради Олександрівсьткого району Кіровоградської області від 24.09.2014р. № 263 (а.с.6). Незважаючи на це, відповідач зазначає, що примирилася з позивачем і просить шлюб не розривати. Позивач на повідомлення суду не надав відповіді чим не спростував доводи відповідача щодо примирення.

Таким чином, позивачем не наведено обставин для розірвання шлюбу, які б спростовували заяву відповідача, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.О. Сухоруков