У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м.Києві,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м.Києва зі скаргою на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м.Києві та просить скасувати постанову від 30.01.2015р. про накладення арешту на все майно, що йому належить, в рамках виконавчого провадження ВП № 46247882 про стягнення аліментів.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 вимоги скарги підтримала. Обґрунтувала її тим, що відкриваючи виконавче провадження на виконання рішення суду про стягнення з боржника розміру аліментів у межах суми платежу за один місяць, судовий виконавець не визначив розмір заборгованості, направити для відома копію цієї постанови, зазначити реквізити банку для перерахування аліментів, встановити доходи боржника, чого зроблено не було. А тому підстав для накладення арешту в цей же день на все майно боржника ОСОБА_1 не було. Отже, ухилення з боку боржника від сплати аліментів, чим мотивовано постанову про накладення арешту, не має місця.

Представник ДВС Подільського РУЮ в м.Києві в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належно, надійшла заява від державного виконавця Рудьковської О.С. про розгляд справи без її участі.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Постановою державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві Рудьковською О.С. на виконання виданого 26.01.2015р. виконавчого листа на підставі рішення Подільського районного суду м.Києва суду про стягнення аліментів в розмірі ? частини доходів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження постановою від 30.01.2015р. Також в цей же день постановою від 30.01.2015р. накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено здійснювати його відчуження у зв»язку з ухиленням від сплати аліментів. (а.с.10).

Згідно ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття провадження

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначається, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов»язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії ( частина 1 ст.11), а особи ,які беруть участь у виконавчому провадженні , зобов»язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій ( ч.7 ст.12).

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець вже після накладення арешту листом від 19.02.2015р. направив боржнику реквізити для перерахування аліментів. До цього державний виконавець не перевірив та не підрахував розмір заборгованості, не визначив розмір доходів ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця всупереч ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження, Постанови КМУ від 26.02.1993р. №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», вжив примусові заходи, наклав арешт на майно боржника.

Разом з тим, ОСОБА_1 , знаючи про рішення суду , яке прийнято у зв»язку з визнанням позовних вимог, не маючи інформації про відкриття виконавчого провадження , не отримавши постанову про відкриття виконавчого провадження, самостійно звернувся до ВДВС з наданням відповідних документів про доходи та квитанцій про фактичну сплату аліментів , що підтверджується квитанціями від 13.02.2015р. Крім того, як вбачається з наданої квитанції від 27.02.2015р. він сплатив заборгованість в сумі 3207,00 грн. на ті реквізити, які надані державним виконавцем тільки після накладення арешту.

Отже, суд приходить до висновку, що підстав у накладенні арешту не було, оскільки не мало місце ухилення від сплати аліментів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України 02.04.2012р. № 512/5 та зареєстрованої за №489/20802, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м.Києві,-задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м.Києві Рудьковської О.С. від 30.01.2015р. в про накладення арешту на майно ОСОБА_1 та заборону його відчуження , винесену в рамках виконавчого провадження ВП № 46247882.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом п»яти днів з дня проголошення ( отримання її копії).

СуддяГ. Б. Супрун