АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/676/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2808/15Головуючий у 1-й інстанції Щабельська І. В. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Карнауха П.М.

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

при секретарі - Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 23 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - Диканська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина, яку вона не прийняла у встановлений законодавством шестимісячний строк, оскільки була юридично не обізнана та їй надали неправильну юридичну консультацію щодо прийняття спадщини. У зв'язку з цим просила визначити їй додатковий шестимісячний строк для подання заяви для прийняття спадщини.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 23 липня 2015 року позовні вимоги задоволені, визначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк один місяць з часу набрання рішенням законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_6.

Вказане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги посилається на те, що він та позивач проживають в одному населеному пункті, при цьому позивач зверталася до селищної ради з питань спадщини та була обізнана про те, що він подав документи до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Також вказує, що позивачем не доведено те, що їй надали неправильну юридичну консультацію.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення місцевого суду вимогам щодо обґрунтованості та законності не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Чапаєвці Диканського району Полтавської області померла мати позивача ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом сер. НОМЕР_1, виданим виконавчим комітетом Чапаєвської сільської ради Диканського району Полтавської області 18 червня 2015 року (а.с. 4).

За життя ОСОБА_6 належала земельна ділянка площею 4,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Чапаєвської сільської ради, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 13 березня 2007 року Диканською районною державною адміністрацією Полтавської області (а.с.7).

Згідно довідки Диканської державної нотаріальної контори від 23.06.2015 р. за № 255, 08 серпня 2013 року після смерті ОСОБА_6 була заведена спадкова справа № 109/2013 на підставі заяви відповідача ОСОБА_2, який доводиться сином померлої. Інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися (а.с.10)..

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини через необізнаність та неправильну юридичну консультацію, що є поважними причинами.

Однак із таким висновком колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст.1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК).

У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснено у п.24 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови (лист ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд першої інстанції не врахував роз'яснення, що наведені у Постанові №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року та безпідставно задовольнив позов.

Встановивши фактичні обставини справи та здійснивши системний аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку, що наведені позивачем підстави пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини не є поважними та такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення по суті вказаних позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3 ч.1, ч.3 ст.309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,- задовольнити.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 23 липня 2015 року, - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ П.М.Карнаух

СУДДІ /підпис/ Л.І.Пилипчук

/підпис/ О.В.Чумак

ЗГІДНО: Суддя Апеляційного суду

Полтавської області П.М.Карнаух