Справа № 303/7226/14-ц
№ 2/303/126/15
Рядок стат.звіту - 1
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Гутій О.В., при секретарі Фозекош І.І., з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління Держземагенства у Мукачівському районі, Великолучківська сільська рада про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління Держземагенства у Мукачівському районі, Великолучківська сільська рада, в якому просить визнати за нею право приватної власності на 1/3 частку земельної ділянки, яка розміщена в АДРЕСА_1 та припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку вказаної земельної ділянки, залишивши у його власності 2/3 частки.

Позов мотивує тим, 26 червня 2007 року за нею, ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності за заповітом визнано право власності на 1/3 домоволодіння у АДРЕСА_1. Співвласником іншої 2/3 частини домогосподарства стала ОСОБА_4 Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23.10.2009 року визнано право власності за ОСОБА_4 на все домоволодіння за вказаною вище адресою, а позивачу, ОСОБА_1 присуджено грошову компенсацію за 1/3 частину домоволодіння. Не погоджуючись із вказаним рішенням подала апеляційну скаргу, а після залишення рішення суду без змін апеляційною інстанцією 28.04.2010 року, оскаржила таке до касаційної інстанції у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. В період оскарження даного рішення ОСОБА_4 з метою позбавлення ОСОБА_1 права на житло оформила право власності на ціле домоволодіння. Окрім вказаного, ОСОБА_4 звернулася до суду та приватизувала частину земельної ділянки, що закріплена за вказаним домоволодінням, площею 0,25 га, оформивши за собою право власності. ОСОБА_4 31.10.2011 року уклала договір купівлі-продажу майна з ОСОБА_3, якому відчужила все домоволодіння у АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 га. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23.10.2009 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 28.04.2010 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд. У зв'язку з відмовою від позову ОСОБА_4 18.07.2012 року провадження у справі було закрито. 15.10.2013 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_3 було зобов'язано не чинити перешкоди у користуванні 1/3 зазначеного домоволодіння та вселено позивача, ОСОБА_1, у зазначене домоволодіння. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 28.11.2013 року рішення суду першої інстанції скасоване у частині вселення та ухвалено нове рішення, в якому у вселенні позивачу відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано рішення суду апеляційної інстанції від 28.11.2013 року та залишено в силі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 жовтня 2013 року. Зазначене рішення суду було виконане тільки у вересні 2014 року та коли позивач була вселена у спірне домоволодіння, їй було унеможливлено право приватизації 1/3 частини земельної ділянки, що рахується за спірним домоволодінням та оформлення права власності на таку, оскільки вся земельна ділянка площею 0,25 га перебуває у власності ОСОБА_3 згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК №643183, який виданий 18.10.2012 року на підставі рішення Великолучківської сільської ради 12 сесії 6 скликання №729 від 26.07.2012 року за цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд». Оскільки даний державний акт на земельну ділянку виготовлений без врахування частки позивача у спільній частковій власності то позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позов підтримала і просить його задоволити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з тих підстав, що відповідач набув право власності на земельну ділянку до витребування судом на користь позивача 1/3 частини домоволодіння, право власності на яке було зареєстроване за нею 07.07.2014 року. Крім того, зазначає, що чинним ЗК України не передбачено також підстави набуття права власності на земельну ділянку як набуття права власності на будинковолодіння.

Представник третьої особи Великолучківської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог заперечив.

Представник третьої особи Управління Держземагенства у Мукачівському районі в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори 26 червня 2007 року, ОСОБА_1 є спадкоємицею майна ОСОБА_5, а саме 1/3 частини домоволодіння у АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування якого спадкодавцю було надано земельну ділянку площею 0, 25 га (а.с.29, 31,37-49).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23.10.2009 року за ОСОБА_4 визнано право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_4 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/3 частини вказаного будинковолодіння в розмірі 79 188 гривень 30 копійок (а.с. 63-64).

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 28 квітня 2010 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23.10.2009 року залишено без змін (а.с.65-66).

31.10.2011 року ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу майна з ОСОБА_3, якому відчужила домоволодіння у АДРЕСА_1, яке розміщене на земельній ділянці площею 0,25 га з кадастровим номером :00:105:0145 (а.с. 41-43).

Рішенням одинадцятої сесії шостого скликання №673 від 11 травня 2012 року Великолучківської сільської ради ОСОБА_3, мешканцю АДРЕСА_2 вирішено надати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по АДРЕСА_1 в межах населеного пункту (а.с.44).

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року вищевказані рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23.10.2009 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 28.04.2010 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд (а.с.67-69).

У зв'язку з відмовою від позову ОСОБА_4 ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 18.07.2012 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, орган опіки і піклування Мукачівської районної державної адміністрації про визнання права власності на будинок та стягнення грошової компенсації за 1/3 частину будинку було закрито.

Рішенням дванадцятої сесії шостого скликання №729 від 26 липня 2012 року Великолучківської сільської ради вирішено затвердити технічну документацію та передати громадянину ОСОБА_3, мешканцю АДРЕСА_2 у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 в межах населеного пункту (а.с.45).

На підставі вказаного рішення Великолучківської сільської ради ОСОБА_3 18.10.2012 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 46).

Відповідно до рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 липня 2013 року від ОСОБА_3 було витребувано в користь ОСОБА_1 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1, залишивши в його власності 2/3 частини цього домоволодіння (а.с. ).

Вселено ОСОБА_1 у належну їй частину вказаного домоволодіння згідно із рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15.10.2013 року, яке було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року (а.с. 87-89).

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення; якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Ця норма кореспондується із статтею 141 ЗК України, якою встановлено підстави для припинення права користування земельною ділянкою, в тому числі набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Аналогічні норми містяться у ст.ст. 377, 378 ЦК України, де зазначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 18 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI.

Згідно із ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1 позивач набула в порядку спадкування 26.06.2007 року, це майно вибуло з її володіння не з її волі і було витребувано від добросовісного набувача згідно рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24.07.2013 року.

З набуттям права власності на 1/3 частину домоволодіння до позивача перейшло право користування на відповідну земельну ділянку, необхідну для її обслугованню.

У зв'язку з видачею державного акту на право власності на цілу земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_3, позивач позбавлена права, передбаченого ст. 118 ЗК України, на приватизацію земельної ділянки.

Вказаним порушуються права позивача, які підлягає захисту.

Таким чином вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені нею судові витрати у розмірі 449,25 гривень (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 209, 215-218 ЦПК України, ст.ст.87, 97, 118, 120 ЗК України, ст. ст. 15, 377,378 ЦК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим номером :10:105:0005, яка розташована в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим номером :10:105:0005, яка розташована в АДРЕСА_1, залишивши у його власності 2/3 частини вказаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 449, 25 гривень (чотиристо сорок дев'ять гривень двадцять п'ять копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали учать у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.В.Гутій