Справа 431/3123/15-ц
Провадження 6/431/53/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Озерова В.О.,

при секретарі Дубініній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську Луганської області подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України,

встановив:

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції (далі ВДВС) ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України.

В обґрунтування подання старший державний виконавець ВДВС посилається на те, що у Старобільському ВДВС знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження, де боржником є ОСОБА_2, стягувачем УПФУ в Старобільському районі Луганської області та Старобільська ОДПІ. Вимога № Ф-474.2 від 06.06.2013 року, видана УПФУ про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь УПФУ у розмірі 8591,25 гривень. Вимога № Ф-70У від 21.11.2013 року, видана Старобільською ОДПІ про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь Старобільської ОДПІ у розмірі 2088,06 гривень. Вимога № Ф-70У від 09.02.2015 року, видана Старобільською ОДПІ про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь Старобільської ОДПІ у розмірі 3803,85 гривень. Вимога № Ф-70У від 16.05.2015 року, видана Старобільською ОДПІ про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь Старобільської ОДПІ у розмірі 3386,62 гривень. Державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень, копії яких були направлені сторонам виконавчого провадження. Боржнику неодноразово були направлені виклики до ВДВС Старобільського РУЮ, боржник до відділу не зявлявся, причини неявки державному виконавцю невідомі. З метою розшуку майна боржника на яке можливо звернути стягнення було направлено запити до державних обліково-реєстраційних установ. В ході проведення виконавчих дій було зясовано, що ОСОБА_2 фактично мешкає за адресою провулок Бутівський, 15/1, м. Старобільськ та було встановлено, що боржник двері не відчинив, у присутності сусідки ОСОБА_3 був залишений виклик до ВДВС на 14.05.2015 року , 09 годину. В ході проведення виконавчих дій було зясовано, що ОСОБА_2 періодично виїжджає за межі України. Враховуючи викладене вимоги УПФУ в Старобільському районі та Старобільської ОДПІ не виконані, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито усіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, боржник умисно ухиляється від виконання зобовязань покладених на нєї рішенням. Просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон до виконання своїх зобовязань покладених на нього.

Старший державний виконавець ВДВС Старобільського РУЮ ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про підтримання подання та про розгляд справи у її відсутності.

Розглянувши подання, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відділом ДВС були відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ в Старобільському районі Луганської області та Старобільської ОДПІ сум боргів.

Вирішення питання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Відповідно до ст.33 Конституції України, - кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

П. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Доказів стосовно вчинення перелічених в поданні виконавчих дій, заявником не надано, також доказів одержання відповіді з відповідних установ. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази отримання боржником направлених йому виконавчих документів та його ухилення від виконання зобов'язання за вказаними рішеннями. Не надано доказів, щодо наявності інформації про бажання боржника виїжджати за кордон та здійснення ним будь-яких дій, повязаних із оформленням його виїзду.

Враховуючи вимоги ст.ст.21, 33,43 Конституції України, закріплені в Конституції України право кожного громадянина на відпочинок та охорону здоровя, право на труд, в тому числі і за кордоном, а також, що сума боргу не повязана зі стягненням аліментів і обмеженнями, які витікають з кримінальних справ; враховуючи, що заборона виїзду за кордон є не обовязковою, а також враховуючи можливість проведеня інших виконавчих дій, в тому числі з майном боржника, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС.

На підставі викладеного і ст.33 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», керуючись ч.8 ст.8, ст. 3771 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.О. Озеров