Справа № 265/7271/13-ц
Провадження № 4-с/265/14/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

при секретарі Байрачній І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дій державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції,

зацікавлена особа - ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця. В обґрунтування поданої скарги посилалась на те, що в провадженні державного виконавця перебуває виконавчий лист, виданий 4 грудня 2014 року про стягнення солідарно з боржників, в тому числі з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди в загальній сумі 21676,00 гривень. 20 січня 2015 року вона через свого представника дізналась про те, що 12 грудня 2014 року було відкрито виконавче провадження щодо неї за вказаним виконавчим листом, де було передбачено сім діб для проведення добровільного погашення боргу. При цьому 22 грудня 2014 року державним виконавцем також була винесена постанова про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1П, із забороною його відчуження. Оскільки про існування вказаних постанов заявник дізналась лише 20 січня 2015 року, то вважала, що строки на оскарження дій державного виконавця по ухваленню вказаних постанов нею не було пропущено. На підставі викладеного просила суд поновити їй строки на оскарження дій державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ. При цьому вказувала, що державний виконавець не надіславши їй копію постанови про відкриття виконавчого провадження, не пересвідчившись, що вказана постанова була нею отримана, позбавив її права провести добровільне погашення боргу, наклавши передчасно арешт на її кошти та майно із забороною його відчуження. Таким чином заявник вважає, що державний виконавець діяв незаконно, порушивши її права, тому просила суд скасувати постанову від 22 грудня 2014 року про накладення арешту на майно ОСОБА_1, оскільки строк для проведення добровільного виконання для заявника не скінчився.

Ухвалою суду від 27 лютого 2015 року провадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дій державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2, в частині оскарження заявником постанов державного виконавця від 19 грудня 2014 року та постанови державного виконавця від 22 грудня 2014 року про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій було закрито.

Заявник ОСОБА_1 до суду не зявилась, надавши заяву з проханням вирішити скаргу за її відсутності, підтримуючи викладені у скарзі доводи та наполягаючи при цьому на повному задоволенні заявлених у скарзі вимог.

Представник Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ - ОСОБА_3 яка діє на підставі довіреності, надала суду заяву с проханням розглядати справу у її відсутність заперечуючи проти задоволення заявлених ОСОБА_1П, вимог вказувала, що її дії були повністю законні та обґрунтовані, бо при наданні заяви про відкриття виконавчого провадженням стягувачем ОСОБА_2 було одночасно подано заяву про накладення арешту та майно та кошти боржника. Додавала, що нею надсилались боржнику усі винесені за виконавчим провадженням постанови, тому вважає, що скаржник була обізнана про необхідність добровільно сплатити борг стягувачу. Натомість жодної оплати у рахунок існуючої заборгованості ОСОБА_1П, до тепер не провела. Таким чином просила відмовити у задоволенні поданої боржником скарги.

В судовому засіданні зацікавлена особа, ОСОБА_2, заперечуючи проти задоволення скарги ОСОБА_1П, надала суду письмові пояснення, за якими зазначила, що ОСОБА_1 добровільно до тепер не провела жодної оплати у рахунок заборгованості по виконавчому листу. Вказувала, боржник завчасно повідомлялась про існування заборгованості перед нею як в суді, так й державним виконавцем. При цьому представник боржника була ознайомлена із матеріалами виконавчого провадження завчасно, надавши 13 січня 2015 року заяву з проханням ознайомитися з виконавчим провадженням, навмисно затягувала строки ознайомлення, оскільки про відкриття виконавчого провадження їй було відомо ще в грудні 2014 року. Вважаючи доводи ОСОБА_1 недоведеними, просила суд повністю відмовити заявнику в поданій на дії державного виконавця скарзі, оскільки завдана їй неправомірними діями боржника шкода була ще встановлена 11 вересня 2013 року, і заявник протягом півтора роки, жодних дій по відшкодуванню не здійснила.

Вислухавши учасників, які зявились, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

На підставі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

За ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом ухвали - Закон) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

При цьому за ч. 3 ст. 19 Закону в заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

На підставі ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 (семи) днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

При цьому за ч. 5 ст. 25 Закону копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржнику.

Згідно до змісту ст. 31 Закону копії постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Суд також зазначає, що за ст. 32 Закону заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

При цьому за ч. 4 ст. 57 Закону копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику.

Відповідно до п. 4.1.1 «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк. Однак до отримання відомостей про одержання боржником копії постанови для захисту прав стягувача державний виконавець може вжити заходів щодо забезпечення виконання. У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення. Якщо при відкритті виконавчого провадження державним накладено арешт на майно боржника, за погодженням з державним виконавцем боржник має право у строк, установлений для добровільного виконання рішення, реалізувати належне йому майно в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У цьому разі покупець майна боржника повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби в строк, установлений для добровільного виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

Судом було встановлено, що за постановою від 12 грудня 2014 року, за заявою ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження (ВП № 45792816) щодо боржника, ОСОБА_1, державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ, ОСОБА_3С, за виконавчим листом № 2/265/103/14, виданим Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя 4 грудня 2014 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суми 21676,00 гривень в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У вказаній постанові божнику було запропоновано добровільно виконати виконавчий документ в строк до 7 (семи) днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження із зазначенням, що у разі ненадання боржником підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання (а. с. 5, 6).

Судом також було встановлено, що за постановою від 22 грудня 2014 року, державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ, ОСОБА_3 накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1 із забороною відчуження та в межах суми боргу.

Як зазначено в скарзі ОСОБА_1, вона до 20 січня 2015 року не знала про відкриття виконавчого провадження, та про необхідність добровільного погашення суми боргу. Згідно до копії заяви представника боржника, ОСОБА_1 , 20 січня 2015 року адвокат заявника, ОСОБА_6, була ознайомлена із матеріалами вказаного виконавчого провадження. А тому заявник просить суд поновити строк для подання скарги на дії державного виконавця.

Згідно реєстру відправлень Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ за вказаним виконавчим провадженням, 16 грудня 2014 року боржнику ОСОБА_1 було надіслано рекомендований лист, який вона отримала 18 грудня 2014 року, про що свідчить її особистий підпис в книзі ф.8 по врученню рекомендованої кореспонденції на відділенні поштового звязку № 29.

При цьому суд також звертає увагу, що заявнику було надіслано та підтверджено про отримання лише копії постанови про відкриття виконавчого провадження, законність якої не оскаржується. Відомостей щодо направлення та отримання копій постанови про накладання арешту на все майно від 22 грудня 2014 року ВП 45792816, суду надано не було. Свою скаргу заявниця ОСОБА_1, надіслала поштою, з поштовою відміткою про відправлення 30 січня 2015 року.

Таким чином суд вважає, що заявник була обізнана щодо відкриття виконавчого провадження, щодо стягнення з неї суми боргу, однак протягом 7 днів з моменту отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження, ніяких дій щодо добровільного погашення суми боргу не прийняла.

З огляду на перелічене суд вважає, що строки на оскарження дій державного виконавця по винесенню постанов від 22 грудня 2014 року про накладення арешту на майно заявника не було пропущено, тому клопотання боржника про поновлення строків на оскарження дій державного виконавця підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що державним виконавцем було на підставі діючого законодавства відкрито виконавче провадження за заявою стягувача про примусове стягнення з ОСОБА_7 заборгованості на користь ОСОБА_2 та надано час для проведення добровільного погашення існуючої заборгованості.

Натомість боржник, ОСОБА_7 достеменно знаючи, що 12 грудня 2014 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення з неї майнової та немайнової шкоди, завданої ОСОБА_2, починаючи з 18 грудня 2014 року ( моменту отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження) не вчинила жодних дій для проведення добровільного виконання рішення суду, не дотримавшись таким чином права про проведення добровільного виконання виконавчого документа.

Суд також зазначає, що накладення арешту на майно та кошти боржника не є примусовим виконанням рішення суду, а є засобом забезпечення проведення його виконання.

Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що державний виконавець на підставі заяви ОСОБА_2 законно наклав арешт на майно боржника та оголосив заборону його відчуження.

При цьому жодної заборони для державного виконавця на накладення арешту на майно та кошти боржника при наявності відповідної заяви стягувача немає, бо за п. 4.1.1 «Інструкції про проведення виконавчих дій» до отримання відомостей про одержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження для захисту прав стягувача державний виконавець може вжити заходів щодо забезпечення виконання.

Суд також встановив, що ОСОБА_7 яка, як вона стверджує, не одержала копію постанови про відкриття виконавчого провадження своєчасно, не звернулась з письмовою заявою до державного виконавця для поновлення строку для проведення добровільного виконання.

На підставі переліченого у судовому засіданні було встановлено, що державний виконавець при ухваленні постанови від 22 грудня 2014 року про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 із забороною його відчуження діяв у відповідності до закону, в межах повноважень, не порушивши тим самим прав боржника.

Таким чином скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, тому суд дійшов висновку про необхідність відмовити в її задоволенні.

Керуючись ст. 383-389 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дій державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, зацікавлена особа - ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги в 5-дений строк з дня проголошення ухвали, а учасниками процесу, які не були присутні при проголошенні, - в той же строк з часу отримання копії ухвали.

Суддя________________________ ОСОБА_9