Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015 року Василівка

Василівський районний суд у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

за участю представника позивача Прохода І.В.

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за позовом:

Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10007/0265 філії - ЗОУ АТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві позивач зазначає, що 16 березня 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк" в особі Орджонікідзевського відділення №7717 ВАТ "Ощадбанк" та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №435, згідно з умовами якого, Банк надав Позичальнику кредит в сумі 8 500 доларів США зі сплатою 13 відсотків річних, з терміном остаточного погашення - 16.03.2010 року.

Порядок погашення кредиту визначено у п. 1.5 Кредитного договору.

У відповідності до п.п.4.3.2 п. 4.3 розділу 4 Кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит в сумі 8500 доларів США, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановленні цим Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань у цьому Договорі, сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, визначенних цим Договором.

Відповідно до п. п. 5.1.1 п.5.1 розділу 5 Кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором. позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню у розмірі 0,03% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення.

Підпунктами 4.2.1, 4.2.2 п. 4.2 розділу 4 Договору передбачено право Банку вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань по цьому Договору.

При виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також і в інших випадках, передбачених цим Договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У зв'язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору, станом на 10.03.2015 року виникла заборгованість в сумі 8 832,13 доларів США, з яких:

- заборгованість за кредитом - 5 944,95 доларів США;

- заборгованість за відсотками - 1 417,72 доларів США;

- пеня за прострочення відсотків - 155,24 доларів США;

- пеня за прострочення кредиту - 650,97 доларів США;

- заборгованість - 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 127,71 доларів США;

- заборгованість - 3% річних від простроченої суми кредиту - 535,53 доларів США.

Загальна сума заборгованості за Кредитним договором станом на 10.03.2015 рік становить - 191 972,62 грн. по курсу НБУ на 10.03.2015 рік (2173,5710 грн. за 100 дол. США).

Постановою Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк" України від 26.03.2010 року №129 було проведено реорганізацію Орджонікідзевського відділення №7717 ВАТ "Ощадбанк" шляхом перетворення у територіально відокремлене безбалансове відділення, відкрите на балансі філії - Запорізького обласного управління ВАТ "Ощадбанк". Присвоєно зазначеному ТВБВ внутрішньобанківський (порядковий номер) №10007/0265 та встановити йому 1-А типу.

Згідно змін до Статуту Банку, погоджених Національним банком України 12.06.2011 року та зареєстрованих 07.06.2011 року за №5016740, Банк змінив свою назву з "Відкритого" на "Публічне" і повна назва Банку - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України".

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0265 філії - Запорізьке обласне управління AT "Ощадбанк" (банківські реквізити: розрахунковий рахунок №5 в ПАТ "Державний ощадний банк України", в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0265 філії - Запорізького обласного управління AT "Ощадбанк", МФО 313957, СДРПОУ 02760363) вищевказану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1919,73 грн.

В судовому засіданні представник відповідача в особі Прохода І.В. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача в особі ОСОБА_2 проти позову заперечує, просить застосувати строки давності та відмовити у позові. Разом з тим, вона не заперечує факту укладення між позивачем та відповідачем Кредитної угоди та Додаткової угоди, які є предметом даного позову, а також факту наявності заборгованості, вказаної у позові.

В судовому засіданні представник відповідача в особі ОСОБА_3 проти позову заперечує, просить застосувати строки давності та відмовити у позові, який пропущено позивачем без поважних причин.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав:

Постановою Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк" України від 26.03.2010 року №129 було проведено реорганізацію Орджонікідзевського відділення №7717 ВАТ "Ощадбанк" шляхом перетворення у територіально відокремлене безбалансове відділення, відкрите на балансі філії - Запорізького обласного управління ВАТ "Ощадбанк". Присвоєно зазначеному ТВБВ внутрішньобанківський (порядковий номер) №10007/0265 та встановити йому 1-А типу.

Згідно змін до Статуту Банку, погоджених Національним банком України 12.06.2011 року та зареєстрованих 07.06.2011 року за №5016740, Банк змінив свою назву з "Відкритого" на "Публічне" і повна назва Банку - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України".

Отже, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10007/0265 філії - ЗОУ АТ "Державний ощадний банк України" - є належним позивачем у справі.

Як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається з матеріалів справи, 16 березня 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк" в особі Орджонікідзевського відділення №7717 ВАТ "Ощадбанк" та ОСОБА_4 був укладений Кредитний договір №435, копія якого є у справі, згідно з умовами якого, Банк надав Позичальнику кредит в сумі 8 500 доларів США, зі сплатою 13 відсотків річних, з терміном остаточного погашення - 16.03.2010 року.

Кредит було надано на споживчі потреби.

Відповідно до п.1.5 цього Договору, позичальник зобов'язується щомісячно до 16 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 236 доларів США та сплачувати відсотки, нараховані банком, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 16 квітня 2007 року на відповідні позичкові рахунки позичальника, відкриті у філії Орджонікідзевського відділення №7717 ВАТ "Ощадбанк" . Сплату останнього платежу здійснити - до 16 березня 2010 року.

У відповідності до п.п.4.3.2 Кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит в сумі 8500 доларів США, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановленні цим Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань у цьому Договорі, сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, визначенних цим Договором.

Відповідно до п.п. 5.1.1 Кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню у розмірі 0,03% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення.

Відповідно до п.п.8.1 Кредитного договору, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому Договору.

30 жовтня 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк" в особі Орджонікідзевського відділення №7717 ВАТ "Ощадбанк" та ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода №1, копія якої є у справі, згідно з умовами якої, п.1.5 Кредитного договору викладено в наступній редакції : "Позичальник зобов'язується щомісячно не пізніше останнього числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком відсотками рівними частинами в сумі 236 доларів США шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 16 квітня 2007 року на відповідні позичкові рахунки позичальника, відкриті у філії Орджонікідзевського відділення №7717 ВАТ "Ощадбанк" . Сплату останнього платежу здійснити - до 16 березня 2010 року".

Факт укладення вищевказаних угод не заперечується відповідачем та його представниками.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Таким чином, сторонами на законних підставах було укладено вищевказані Угоди, які є предметом спору, відповідають вимогам діючого законодавства України, як на час їх укладення, так і на теперішній час.

Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладених угод та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений угодами строк (термін) їх виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України. Кредитний договір та Додаткова угода до нього, які є предметом даного спору, на даний час не визнано недійсними, не розірвано.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за змістом ст. 552, частини другої ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації ( плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними від сплати кредиторові, тому слід виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати відповідачем неустойки( пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Правова природа процентів за користування кредитними коштами та трьох відсотків річних від простроченої суми є різною, тому позовні вимоги банку про стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання за цими угодами припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кошти в сумі 8500 доларів США, а відповідач зобов'язання за вказаними угодами належним чином не виконує.

Станом на 10.03.2015 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 8 832,12 доларів США, з яких:

- заборгованість за кредитом - 5 944,95 доларів США;

- заборгованість за відсотками - 1 417,72 доларів США;

- пеня за прострочення відсотків - 155,24 доларів США;

- пеня за прострочення кредиту - 650,97 доларів США;

- заборгованість - 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 127,71 доларів США;

- заборгованість - 3% річних від простроченої суми кредиту - 535,53 доларів США.

Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості, який є у справі.

Наявність зазначеної заборгованості не оспорюється відповідачем та його представниками.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушував умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, відповідно до ч.1 ст.252 ЦК України.

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України).

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до боржника вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання визначеного у договорі строку погашення зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

При цьому, сама по собі умова договору про його дію до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем не може розглядатися як установлення

строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України.

За умовами вищевказаного договору, він діє до виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником. Це не можна вважати встановленим строком дії договору.

Отже, строк дії зазначеного кредитного договору, а отже і кінцевий термін повернення кредиту, відповідає терміну, на який було надано кредит, який складав - до 16 березня 2010 року, а тому, саме з 17 березня 2010 року почався перебіг строку давності за зазначеним договором.

Як вбачається із розрахунку, який додано до позову, останній платіж за Кредитним договором відповідачем було сплачено 23.04.2009 року.

Відповідно до положень ст.ст.256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень п.1 ч.2.ст.258 ЦК України, Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позивач звернувся до суду з даним позовом - 14.04.2015 року, тобто, з пропуском, як трирічного загального строку позовної давності, так і спеціального річного, ним не заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, та не зазначено поважних причин пропуску строків позовної давності.

Відповідні роз'яснення надані й Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.31 постанови від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин".

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення відсотків), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Згідно з ч.5 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представники відповідача в судовому засіданні просили суд про застосування строку давності до правовідносин, які є предметом даного позову.

За вказаних обставин та враховуючи, що відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові, суд приходить до висновку про наявність підстав для її застосування та відмовити позивачеві в позові..

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник позивача в судовому засіданні не надала належні та достатні докази на підтвердження позовних вимог.

Посилання представника позивача в якості заперечень проти застосування строку давності на той факт, що було вчинено виконавчий напис нотаріуса 20.08.2008 року щодо звернення стягнення на майно поручителя відповідача - ОСОБА_3, суд вважає безпідставними, оскільки, предметом даного спору є правовідносини, які виникли саме між позивачем та відповідачем - ОСОБА_4.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування понесених ним судових витрат задоволенню також не підлягають, оскільки йому в задоволенні позову відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, Законом України "Про захист прав споживачів", Постаново Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" ст.ст.202-214, 215-236, 252, 256-268, 511-514, 516-517, 526, 527, 530, 551, 610-612, 614, 615, 617, 625, 626, 628, 629, 631, 638, 651, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57,58, 59, 60,88,208, 209,212, 213, 214, 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду Ю.А.Степаненко