Справа № 341/420/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1103/2015
Головуючий у 1 інстанції Мельник І.І.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Бойчука І.В.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю апелянта та його представника ОСОБА_2, позивача та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

26.02.2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину.

В обґрунтування позовних вимог позивач зіслалася на те, що вона з 14.08.2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя у них з відповідачем не склалось і рішенням Галицького районного суду їхній шлюб розірвано. Після припинення шлюбу дочка перебуває на її вихованні та утриманні. Рішенням Галицького районного суду від 09.04.2015 року з відповідача стягнуто в її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку. Однак, дитина тривалий час хворіє, знаходиться на обліку в лікаря з діагнозом: генералізований пустульозний псоріаз, важкий резистентний до лікування перебіг, загострення. На лікування дочки вона витрачає значні кошти. Дитина потребує постійного лікування, дієтичного харчування, санаторно-курортного оздоровлення. Таким чином вважає, що відповідач, крім аліментів, повинен нести і додаткові витрати на дитину, що викликані її хворобою. У зв'язку з наведеним просила додатково стягувати з відповідача 3500 грн.

В судовому засіданні уточнила вимоги позову та просила стягувати з відповідача додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 3500 грн. щороку.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_4. Вирішено стягувати з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 додаткові витрати на неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 3000 грн. щороку. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував ту обставину, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, яких згідно ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України, він зобов'язаний утримувати.

Апелянт вказує і на те, що позивачем в позовній заяві не наведено та не надано належних доказів фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок та обґрунтування. Судом в оскаржуваному рішенні також не обґрунтовано розмір стягнутих з нього додаткових витрат, не зазначено на основі чого визначалася вартість санаторно-курортного лікування.

Крім того, апелянт зазначає, що за змістом ст. 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати мають покриватися батьками в міру необхідності до досягнення дитиною повноліття. Вони можуть бути викликані тривалими або тимчасовими, минущими по своїй природі обставинами. Оскільки стан здоров'я дочки ОСОБА_6 покращується, то визначення сплати додаткових витрат щороку в розмірі по 3000 грн. без зазначення до моменту її виздоровлення є неправомірним.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до нього відмовити.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Позивач ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечила, просила її відхилити. Рішення суду першої інстанції вважала законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та доказів на їх підтвердження, щодо правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин та правової норми, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.08.2000 року. В даному шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 15.01.2002 року (а.с. 4).

Сімейне життя сторін не склалося, у зв'язку з чим рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2013 року їхній шлюб розірвано (а.с. 6).

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09.04.2015 року з відповідача стягнуто в користь позивача аліменти на дочку в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку.

Неповнолітня ОСОБА_7 хворіє псоріазом і є інвалідом дитинства.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 додаткових витрат на їхню дитину, суд першої інстанції виходив з того, що дочка сторін потребує постійного інтенсивного лікування, дієтичного харчування, санаторно-курортного оздоровлення, на що позивачем витрачаються значні кошти, а тому з відповідача слід стягувати на її користь додаткові витрати на неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 3000 грн. щороку до виздоровлення дитини.

Колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду.

Частинами 2 і 3 ст. 150 СК України встановлено обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Згідно виписок з історії хвороби (а.с. 5, 14, 15, 16, 24, 55) ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалий час хворіє, знаходиться на обліку в лікаря з діагнозом: генералізований пустульозний псоріаз.

Згідно рекомендацій лікарів та висновку лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділення міської лікарні м. Бурштин (а.с. 57) дитина потребує постійного лікування, дієтичного харчування, санаторно-курортного оздоровлення.

З представлених позивачем ОСОБА_4 копій квитанцій аптек (а.с. 25, 26, 56) вбачається, що на придбання лікарських препаратів позивачка витратила 1509 грн. 89 коп.

За даними виписки №462 з медичної карти стаціонарної хворої ОСОБА_7. (а.с. 29) в лікування останньої включено курс фототерапії. Як ствердила позивач в курс лікування фототерапії входить 30 прийомів по 40 грн. кожний, за що нею оплачено 1200 грн. Квитанції про проходження фототерапії і її оплату їй не надають, однак відповідач не заперечив проходження донькою курсу фототерапії.

Таким чином позивачкою документально підтверджено понесення нею додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 2709 грн. 89 коп.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 214 ЦПК України, не повно дослідив вказані обставини та не визначив суми коштів, фактично витрачених позивачкою на лікування дитини, зіславшись на те, що позивачкою затрачені значні кошти на лікування дитини, дійшов помилкового висновку в частині визначення розміру стягуваних додаткових витрат в розмірі 3000 грн. щорічно до виздоровлення дитини.

При цьому судом також не враховано і положення ч.ч. 2, 3 ст. 185 СК України, відповідно до яких розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, про що роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Оскільки передбачувані витрати в даному випадку визначити не можливо, то при визначенні розміру стягуваних з відповідача додаткових витрат на лікування дитини, слід виходити з фактично понесених позивачкою витрат. При цьому колегія суддів враховує, що крім придбання ліків для дитини, позивачу потрібні ще кошти на дієтичне харчування, для транспортування дитини в лікарню, постійне відвідування дитини в лікарні та придбання їй різного роду вітамінів для нормального фізичного розвитку дитини. Крім того, позивач ніде не працює, а відповідач має постійне місце праці і як сам ствердив, його заробітна плата становить 3600 грн.

Доводи апелянта, що в нього на утриманні є перестарілі батьки не заслуговують на увагу, оскільки вони є пенсіонерами (а.с. 40) і отримують пенсію, про що ствердив сам апелянт. Інших утриманців у нього немає.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Оскаржуване рішення слід змінити в частині визначення розміру стягуваних з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 додаткових витрат на їх неповнолітню дитину, стягнувши з нього 2500 грн. фактично понесених витрат. В решті рішення залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2015 року в частині визначення розміру стягуваних з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 додаткових витрат на неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 2500 грн. (дві тисячі п'ятсот гривень) додаткових витрат на неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, понесених на лікування дитини.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2015 року в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

Бойчук І.В.