Справа № 161/6960/15-ц Провадження № 22-ц/773/1362/15 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О.М.
Категорія: 50 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю. ,

суддів - Веремчук Л.М., Свистун О.В.,

при секретарі - Лимарі Р.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 1000 грн. щомісячно.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 19 листопада 2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку -ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, здійснює умисні перешкоди у проживанні за адресою реєстрації, у зв'язку з чим змушена орендувати інше житло, що у свою чергу призводить до значних матеріальних витрат. Просила стягувати з відповідача аліменти у твердому розмірі в сумі по 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, враховуючи, що в нього нерегулярний, мінливий дохід та інших утриманців не має.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2015 року позов задоволено.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити в частині визначеного розміру аліментів, зменшивши його до мінімальної суми 309 грн.60 коп., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи .

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що є всі законні підстави для стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно, враховуючи, що відповідач не довів обставин та не надав доказів на підтвердження своїх пояснень і заперечень щодо його матеріального становища та стану здоров'я, які би доводили його неспроможність сплачувати аліменти такому розмірі.

Однак з таким висновком суду повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У випадках, передбачених ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У своїх поясненнях апелянт покликається на те, що його майнове становище не дає йому реальної можливості сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі, який він вважає надто високим, оскільки він через свій вік не спроможний офіційно працевлаштуватися, та отримує тимчасові доходи від заробітків, тому зазначає, що аліменти у сумі 1000 грн. є непосильним тягарем матеріального характеру для нього.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, який з 01 січня 2015 року становить 1032 гривні, а з 1 грудня - 1167 гривень.

Покликання в суді представника позивачки ОСОБА_1 на те, що вимоги про стягнення аліментів у розмірі по 1000 грн., крім необхідності підтримання належного рівня майнового забезпечення дитини, обґрунтовані також необхідністю покривати інші витрати, зокрема, щодо розвитку здібностей дочки. Однак такі вимоги до батьків щодо участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), передбачені ст. 185 СК України, та як роз'яснено у п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі одночасного розгляду судом вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат, їх має бути визначено у рішенні окремо. Тобто, позивач мала право окремо пред'явити вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, покликаючись на ст.85 СК України.

Отже, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, про повне задоволення вимог позивача, не врахувавши матеріального становища відповідача, однак, зокрема, саме ці обставини, передбачені статтею 182 СК України, слід було врахувати судом.

А тому, колегія суддів вважає, що до стягнення з відповідача підлягають аліменти у розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, а тому оскаржуване рішення в зазначеній частині не можна визнати законним та обґрунтованим і воно підлягає зміні зі зменшенням розміру стягуваних судом аліментів до 500 грн. щомісячно. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2015 року в частині визначення розміру аліментів змінити, визначивши стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Луцька Волинської області, в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 07 травня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: