Справа № 219/5369/15-ц
Провадження № 2/219/2569/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючої судді Чопик О.П.,

при секретарі Матченову А.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Артемівську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Донецької області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до прокуратури Донецької області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання до вчинення дій, посилаючись на те, що він працював на посадах водія в органах прокуратури Донецької області з 25 жовтня 1995 року, а водієм Дебальцівської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері до 5 січня 2015 року. Стверджує, що під час виконання ним своїх службових обовязків, 13 лютого 2014 року він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду не зі своєї вини, а відтак з ним стався нещасний випадок виробничого характеру. Зазначає, що, не зважаючи на створення комісії з розслідування нещасного випадку виробничого характеру, роботодавцем таке розслідування проведено не було, вимог Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, не виконано. Відтак просить суд: визнати незаконною бездіяльність прокуратури Донецької області при проведенні розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався з ним 13 лютого 2014 року, а також зобовязати прокуратуру Донецької області виконати вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 та видати йому копії актів форми Н-1 та Н-5.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила. Підтримала викладені у письмовому вигляді заперечення (а.с.66-71) та надала пояснення про те, що 27 березня 2014 року (як зазначено у запереченні), або 20 чи 21 березня 2014 року (як вбачається з розписки, представленої позивачем у судовому засіданні), прокуратурі Донецької області стало відомо про нещасний випадок - дорожньо-транспортну пригоду, у яку потрапив позивач 13 лютого 2014 року. Стверджує, що відповідно до вимог Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, 28 березня 2014 року прокуратурою Донецької області створено комісію з розслідування нещасного випадку. У звязку з тим, що протягом місяця з 28 березня 2014 року до прокуратури не надійшли матеріали Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті щодо розслідування дорожньо-транспортної пригоди, 29 квітня 2014 року комісією розпочато вирішення віднесених до її відома питань без цих матеріалів. В передбачений трьохденний строк у робочих днях розслідування не видалось можливим завершити, оскільки приміщення прокуратури Донецької області 1 травня 2014 року було захоплено незаконними збройними формуваннями. Зазначає, що на даний час розслідування не проводиться, а відповідачем вжито всіх можливих заходів для відновлення матеріалів розслідування. Просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 3 грудня 2001 року до 30 грудня 2014 року включно працював на посаді водія Дебальцівської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері (Дебальцівської транспортної прокуратури).

13 лютого 2014 року о 6.30 год. ОСОБА_1, керуючи службовим автомобілем марки «ВАЗ-2110», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Київ-Луганськ-Ізварине, в районі 469 км, прямуючи з міста Горлівки Донецької області до міста Донецька, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду за участю також автомобіля марки «Skoda Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якої отримав тілесні ушкодження, про що стверджує сам позивач та не заперечує представник відповідача.

Відповідно до копії епікризу №732/100 (а.с.18), ОСОБА_1 з 07.40 год. 13 лютого 2014 року по 24 лютого 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Дорожньої лікарні станції Ясинувата ДП «Донецька залізниця» з діагнозом: забійні ради; садна обличчя, шиї; закритий осколковий перелом кісток тазу справа зі зміщенням. В задовільному стані виписаний з відділення для подальшого лікування в травматологічному відділенні міської лікарні №7 міста Єнакієвого. Рекомендоване оперативне лікування в плановому порядку. Листок непрацездатності №671843 від 13 лютого 2014 року по 24 лютого 2014 року.

Первинного листка непрацездатності №671843 чи його копії у позивача немає. Стверджує, що видав роботодавцеві після отримання.

З копії епікризу №1289/206 від 11 березня 2014 року (а.с.19) вбачається, що ОСОБА_1 з 24 лютого 2014 року по 11 березня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні №2 міської лікарні №7 міста Єнакієвого. Діагноз: закритий осколковий перелом кришки та задньої стінки вертлюжної впадини справа, правої клубової кістки зі зміщенням. На день виписки больовий синдром зменшився, ходить на милицях без навантаження на праву нижню кінцівку. Виписаний на амбулаторне лікування до травматолога за місцем проживання. Листок непрацездатності серії АГК №671843, виданий в Дорожній лікарні м.Ясинувата з 13 лютого 2014 року, закритий 24 лютого 2014 року; виданий листок непрацездатності серії АГК №184929 з 25 лютого 2014 року по 11 березня 2014 року. Виписаний з покращенням. Продовжений листок непрацездатності серії АГК №184929 зберігається у позивача (а.с.12).

Наступні листки непрацездатності видані міською лікарнею №2, поліклінічним відділенням, м.Горлівки, а саме: серії АГК №637959 про перебування на амбулаторному лікуванні з 12 березня 2014 року до 13 травня 2014 року включно, причина непрацездатності «нещасний випадок на виробництві та його наслідки 4» (а.с.13); серії АГК №787986 про перебування на амбулаторному лікуванні з 14 травня 2014 року до 22 липня 2014 року включно, причина непрацездатності «нещасний випадок на виробництві та його наслідки 4» (а.с.14); серії АГК №618492 про перебування на лікуванні з 23 липня 2014 року до 8 жовтня 2014 року включно, причина непрацездатності «нещасний випадок на виробництві та його наслідки 4» (а.с.15).

На звороті кожного листка непрацездатності містяться відмітки повноважної особи та печатки Дебальцівської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері.

Згідно з копією висновку Лікарсько-консультативної комісії №107/2664 про важкість виробничої травми (а.с.21), виданого Дебальцівській прокуратурі Лікарсько-консультативною комісією міської лікарні №2 м.Горлівки 14 травня 2014 року, ОСОБА_1 звернувся до Дорожньої лікарні в м.Ясинувата з діагнозом: закритий осколковий перелом кришки та задньої стінки вертлюжної западини справа, правої клубової кістки зі зміщенням; забійні рани, садна обличчя, шиї травма на виробництві 13 лютого 2014 року. За класифікатором ступеня важкості виробничих травм, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя від 4 липня 2007 року №370, вказане ушкодження відноситься до важких травм.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13 лютого 2014 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України, внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за номером 0000157. Згідно з поясненнями позивача та представника відповідача, досудове розслідування здійснювалось Ясинуватським районним відділом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, проте матеріали кримінального провадження відсутні у звязку з захопленням приміщення Ясинуватського районного відділу.

Позивач представив суду копію висновку експерта №1238-1296 судової автотехнічної експертизи Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного на виконання постанови слідчого Нижник С.І. в межах кримінального провадження №0000157, 7 квітня 2014 року (а.с.23-30). Відповідно до зазначеного висновку, зокрема, в дорожній обстановці, що склалась 13 лютого 2014 року, дії водія автомобіля марки «Skoda Rapid» ОСОБА_3 регламентувались вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху України; водій автомобіля марки «Skoda Rapid» ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути пригоди за виконання вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України; дії водія автомобіля марки «Skoda Rapid» ОСОБА_3 не відповідали вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху України та перебували в причинному звязку з пригодою; водій автомобіля марки «ВАЗ-2110» ОСОБА_1 з моменту виникнення небезпеки для руху, повинен був негайно прийняти заходи до зниження швидкості до зупинки, що регламентовано п.12.3 Правил дорожнього руху України; водій автомобіля марки «ВАЗ-2110» ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути пригоди; в діях водія автомобіля марки «ВАЗ-2110» ОСОБА_1 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які би перебували в причинному звязку з настанням пригоди, немає.

Оцінюючи зазначені документи та копії документів, як отримані в ході розгляду справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належним і допустимим для використання в процесі доказування, оскільки вони містить інформацію щодо предмета доказування, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню, перебувають в обєктивному взаємозвязку між собою, сумнівів у їх достовірності немає. Додатково необхідно зазначити, що предметом спору є дотримання відповідачем роботодавцем порядку проведення розслідування нещасного випадку, а не визначення характеру нещасного випадку.

Відповідно до ст.171 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах визначена Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» (далі Порядок проведення розслідування).

Відповідно до п.8 Порядку проведення розслідування про кожний нещасний випадок потерпілий, або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити керівника робіт, який безпосередньо здійснює контроль за станом охорони праці на робочому місці (далі - безпосередній керівник робіт), чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до надання необхідної допомоги потерпілому.

Крім того, лікувально-профілактичний заклад повинен передати протягом доби з використанням засобів зв'язку та на паперовому носії екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок на виробництві за формою згідно з додатком 1: 1) підприємству, де працює потерпілий; 2) робочому органові виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань за місцезнаходженням підприємства, де працює потерпілий, або за місцем настання нещасного випадку з фізичною особою - підприємцем або особою, що забезпечує себе роботою самостійно; 3) територіальному органові Держгірпромнагляду за місцем настання нещасного випадку; 4) закладові державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, де працює потерпілий, або такому закладові за місцем настання нещасного випадку з фізичною особою - підприємцем або особою, що забезпечує себе роботою самостійно, у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння). Лікувально-профілактичний заклад обов'язково проводить у порядку, встановленому МОЗ, необхідні дослідження і складає протокол про наявність в організмі потерпілого алкоголю (наркотичних засобів чи отруйних речовин) та визначає ступінь його сп'яніння. Відповідний висновок чи витяг з протоколу, а також висновок про ступінь тяжкості травми (із зазначенням коду діагнозу згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем охорони здоров'я (МКХ-10) подаються на запит роботодавця, Фонду до утворення комісії з проведення розслідування нещасного випадку або голови комісії після її утворення протягом однієї доби з моменту одержання запиту (п.9 Порядку проведення розслідування).

Частиною 1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування.

У своїх поясненнях позивач зазначив, що надіслав заяву з повідомленням про нещасний випадок прокуророві Донецької області 13 березня 2014 року (а.с.5), яку відповідач отримав 20 березня 2014 року. Представник відповідача, в свою чергу, не впевнена щодо дати отримання повідомлення: 20, 21 чи 27 березня 2014 року. Суд звертає увагу на те, що потерпілий може не лише безпосередньо звернутись до роботодавця з повідомленням про нещасний випадок, а таке здійснюється також лікувально-профілактичним закладом, де отримує медичну допомогу потерпілий.

Відповідно до п.10 Порядку проведення розслідування роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок, зобов'язаний, зокрема, протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування.

Згідно з поясненнями представника відповідача та відповідними письмовими запереченнями, 28 березня 2014 року прокуратурою Донецької області за фактом дорожньо-транспортної пригоди створено відповідну комісію та розпочато розслідування нещасного випадку. Наказ про створення комісії не зберігся у звязку зі захопленням приміщення прокуратури Донецької області у місті Донецьку.

Абзацами 1-3 п.31 Порядку проведення розслідування передбачено, що нещасний випадок, що стався з водієм транспортного засобу під час перебування в рейсі внаслідок катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті, розслідується відповідно до цього Порядку з використанням матеріалів розслідування такої катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті, підготовлених відповідними органами. Відомості про обставини і причини катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті, що призвела до настання нещасного випадку, а також осіб, які допустили порушення вимог законодавства, незалежно від порушення кримінальної справи передаються у 10-денний строк після закінчення розслідування відповідними органами підприємству, працівником якого є потерпілий. Якщо роботодавець не отримав від відповідних органів зазначених відомостей протягом місяця з моменту катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті, комісія складає акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і в пункті 10 акта за формою Н-1 зазначає найменування органу, який безпосередньо проводить розслідування, безпосередніх учасників дорожнього руху та осіб, які користувалися транспортним засобом, але не причетні до керування.

Ведення обліку та здійснення аналізу причин катастроф, аварій, дорожньо-транспортних пригод на автомобільному, міському електричному та залізничному транспорті входить до повноважень Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, що діє на підставі положення, затвердженого указом Президента України від 6 квітня 2011 року №387/2011.

Представник відповідача стверджує, що у звязку з відсутністю відомостей від Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті протягом місяця, тобто станом на 28 квітня 2014 року (місяць після звернення ОСОБА_1 та початку розслідування), комісією розпочато вирішення віднесених до її відома питань без зазначених матеріалів. Проте, суд звертає увагу на те, що відповідні відомості повинні були надійти протягом місяця з моменту самої пригоди, тобто з 13 лютого 2014 року.

У відповідності до п.14 Порядку проведення розслідування, комісія зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, серед іншого: обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом; скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов'язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

З огляду на викладені положення підзаконного нормативно-правового акта, визначення того, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом та складення акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом), повинно було бути здійснено протягом трьох робочих днів з моменту утворення комісії, тобто з 28 березня 2014 року.

Тому покликання представника відповідача на факт захоплення приміщення прокуратури Донецької області у місті Донецьку 1 травня 2015 року незаконними збройними формуваннями, як на підставу неможливості завершення розслідування, прийняття комісією відповідного висновку про характер нещасного випадку та складення акту за формою Н-5 та акту за формою Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) в межах строків, передбачених Порядком проведення розслідування, є безпідставними.

З огляду на викладене підставним є твердження позивача про порушення його трудових прав відповідачем у звязку з неналежною організацією проведення розслідування нещасного випадку, що стався 13 лютого 2014 року, у відповідності до положень Порядку проведення розслідування. Станом на момент розгляду справи у суді, що ствердила представник відповідача, розслідування не проводиться, комісія з розслідування нещасного випадку не діє, документів про її створення не поновлено, жодного рішення з приводу характеру травми (виробнича чи невиробнича) позивача, отриманої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 13 лютого 2014 року, не прийнято, та, як наслідок не складено акту за формою Н-5 та акту за формою Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом). Доказів про вчинення будь-яких дій станом на момент розгляду справи щодо відновлення матеріалів розслідування представником відповідача не представлено.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Крім того, згідно з ч.2 ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», чинним на момент настання нещасного випадку, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, виплачується Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні норми містяться у ч.2 ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», чинному з 1 січня 2015 року.

З пояснень позивача вбачається, що оплата листків непрацездатності здійснена не була. Цього факту не заперечила також представник відповідача.

Суд звертає особливу увагу на те, що кошти на відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоровя, а також у звязку з тимчасовою втратою працездатності, є майном в розумінні ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Вирішуючи питання строків звернення до суду, необхідно зазначити, що строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин(абзац пятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012).

Відповідно до ч.1 ст.233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У абзаці 4 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» надано розяснення про те, що оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов'язки сторін.

З метою захисту свого порушеного права, ОСОБА_1, в тому числі, 30 жовтня 2014 року та 30 грудня 2014 року звертався зі зверненням до прокурора Донецької області та Генерального прокурора (а.с.6-7, 9). На звернення від 30 жовтня 2014 року надана відповідь від 20 листопада 2014 року №11/1-1114 начальником відділу роботи з кадрами прокуратури Донецької області (а.с.8) про те, що закінчити розслідування, вирішити питання щодо складення відповідних актів або поновлення матеріалів розслідування на теперішній час не має можливості у звязку зі захопленням приміщення прокуратури Донецької області 1 травня 2014 року незаконними збройними формуваннями; після стабілізації ситуації в регіоні, при збереженні матеріалів, розслідування причин нещасного випадку буде закінчено у встановленому порядку. Аналогічна відповідь на звернення від 30 грудня 2014 року надана листом від 21 січня 2015 року №11/1-72 за підписом в.о.прокурора Донецької області (а.с.10).

Суд враховує стан здоровя позивача, неможливість пересуватись самостійно без милиць, його вік, необхідність зміни місця постійного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку з проведенням антитерористичної операції на цій території, пошук позивачем способів захисту свого права, нездійснення відповідачем протягом тривалого часу заходів щодо відновлення матеріалів розслідування нещасного випадку від 13 лютого 2014 року та роботи комісії з його розслідування. У звязку з необхідністю здійснення ефективного та дієвого захисту права позивача на виплату відповідного відшкодування, шо випливає з конституційного права на працю, та є наслідком проведення розслідування нещасного випадку відповідачем, суд вважає строк звернення ОСОБА_1 до суду з вимогою про зобовязання відповідача організувати проведення розслідування нещасного випадку від 13 лютого 2014 року, таким, що пропущений з поважних причин.

Щодо позовної вимоги про видачу копії актів форми Н-5 та форми Н-1, суд повторно наголошує на тому, що визначення того, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом, складення у п'яти примірниках акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом), і передання їх роботодавцеві для затвердження входить до повноважень комісії з розслідування нещасного випадку як результат такого розслідування. Суд не вправі перебирати на себе повноваження іншого органу, а тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Окрім того, ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Розглядаючи позовну вимогу про визнання незаконною бездіяльності прокуратури Донецької області, як роботодавця, суд зауважує, що такий спосіб захисту не передбачений Цивільним кодексом України. Крім того, розслідування нещасного випадку здійснюється спеціально утвореною роботодавцем комісією, а роботодавець, в свою чергу, зобовязаний створити належні умови для її роботи.

Відтак, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково, зобовязавши відповідача організувати проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 13 лютого 2014 року, у відповідності до вимог Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві». В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 214, 215-218 Цивільного процесуального України, ст.16 Цивільного кодексу України, ст.ст.171, 233 Кодексу законів про працю України, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до прокуратури Донецької області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання до вчинення дій задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строку звернення до суду з вимогою про зобовязання прокуратури Донецької області організувати проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 13 лютого 2014 року, у відповідності до вимог Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві».

Зобовязати прокуратуру Донецької області організувати проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 13 лютого 2014 року, у відповідності до вимог Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.П.Чопик