У Х В А Л А

25 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

суддів:Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Романюка Я.М.,-
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - ПАТ АБ "Укргазбанк") звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути солідарно з поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь банку заборгованість за договором про овердрафтне обслуговування № 8/08-К/О від 23 квітня 2008 року у розмірі 953 401,08 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 387 086,42 грн., та простроченої заборгованості за процентами - 566 314,66 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2014 року позов ПАТ АБ "Укргазбанк" задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 1 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції було скасовано, у задоволенні позову ПАТ АБ "Укргазбанк" - відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 квітня 2015 року касаційну скаргу ПАТ "Укргазбанк" задоволено, рішення суду апеляційної інстанції було скасовано, рішення суду першої інстанції - залишено в силі.

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд вищезазначеної ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 6 липня 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд вказаного судового рішення було залишено без руху та надано заявникові строк для усунення недоліків. 14 серпня 2015 року ОСОБА_4 вимоги наведеної ухвали Верховного Суду України виконала.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 квітня 2015 року та залишення в силі рішення суду апеляційної інстанції з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини першої статті 559 та статті 654 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на:

ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2013 року у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором;

ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2013 року у справі про визнання договору поруки припиненим;

ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року у справі про визнання кредитного договору недійсним та припинення договору поруки.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу про залишення в силі рішення суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції виходив із того, що погодження поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлене шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки, не потребує додаткової згоди поручителя на збільшення відповідальності. Додатковими угодами до договорів поруки від 28 листопада 2008 року № 3, укладеними між банком і ОСОБА_4 та ОСОБА_5, внесено зміни до цих договорів, відповідно до яких збільшено розмір процентів за користування кредитними коштами з 16,9 % на 30 % річних. Таким чином, поручителі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були повідомлені та надали свою згоду на підвищення процентної ставки до 30 % річних. Підвищення процентної ставки до 31 % річних було передбачено лише у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, тобто за свою суттю є штрафною санкцією за порушення строків, установлених у кредитному договорі, а тому не змінює умов основного зобов'язання і не може впливати на обсяг відповідальності поручителів.

В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2013 року, 6 листопада 2013 року та 11 березня 2015 року, що надані заявником як приклади, суд касаційної інстанції встановив, що поручитель не був окремо повідомлений про зміну умов кредитного договору, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, таким чином, договір поруки у цих справах було припинено у зв'язку зі зміною основного зобов'язання без згоди поручителя.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Я.М. Романюк