Номер провадження: 22-ц/785/1484/15
Головуючий у першій інстанції Мишко В. В.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ "Західінкомбанк" на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2014 року по справі за позовом ПАТ "Західінкомбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору МПП "Будівельник" про визнання договорів дарування недійсними та звернення стягнення на іпотечне майно,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду (а. с. 2-8), в якому просив: визнати договір дарування нежилої будівлі магазину, а саме нежилої будівлі - магазину АДРЕСА_1, що складається в цілому з нежилої будівлі № 5, метал. облиц. цеглою, загальною площею 777,5 кв. м. літ. "А", укладений 25.05.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 25.05.2012 року, недійсним; визнати договір дарування нежилої будівлі магазину, а саме нежилої будівлі - магазину АДРЕСА_2, що складається в цілому з нежилої будівлі № 6, метал. облиц. цеглою, загальною площею 611,9 кв. м. літ. "А", укладений 25.05.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 25.05.2012 року, недійсним; звернути стягнення на нежилу будівлю - магазину АДРЕСА_1, що складається в цілому з нежилої будівлі № 5, метал. облиц. цеглою, загальною площею 777,5 кв. м. літ. "А" та нежилу будівлю - магазину АДРЕСА_2, що складається в цілому з нежилої будівлі № 6, метал. облиц. цеглою, загальною площею 611,9 кв. м. літ. "А" - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 70 від 03.12.2007 року, укладеним між КБ "Західінкомбанк" ТзОВ, правонаступником якого є ПАТ "Західінкомбанк" та ТОВ "ІСТОК", а саме: за кредитом - у сумі 3 499 907,79 грн.; несплаченим відсоткам - у сумі 886 310,18 грн.; судових витрат по справі.

Свої позовні вимоги позивач, як вбачається з позовної заяви, обґрунтовував тим, що 13.12.2007 року між КБ "Західінкомбанк" ТзОВ, правонаступником якого є ПАТ "Західінкомбанк", та ТОВ "ІСТОК", було укладено кредитний договір згідно якого ТОВ "ІСТОК" отримало кредит в розмірі 3 500 000 грн. зі сплатою за користування кредитом 18,5 % річних.

Зобов'язання позичальника за вказаним кредитним договором були забезпечені іпотекою шляхом укладення 13.12.2007 року між банком та майновим поручителем - МПП "Будівельник" іпотечного договору, відповідно до якого в іпотеку передано нежилу будівлю - магазину АДРЕСА_1 та нежилу будівлю - магазину АДРЕСА_2.

В подальшому неодноразово змінювався власник майна яке передано в іпотеку та згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на вказані об'єкти нерухомого майна, зареєстровані договори дарування на спірні об'єкти на ім'я ОСОБА_3. Договори посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 25.05.2012 року за реєстрами № № 248, 250.

Позивач вважав вказані договори іпотеки недійсними з підстав вказаних в позовній заяві та просив звернути стягнення на майно передане в іпотеку в зв'язку з невиконання зобов'язань позичальником за вищевказаним кредитним договором.

Як зазначено в рішенні суду, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представником ОСОБА_3 подано до суду заперечення на позовну заяву та доповнення до заперечень на позовну заяву, відповідно до яких у задоволенні позовної заяви ПАТ "Західінкомбанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участю третьої особи МПП "Будівельник" про визнання договорів дарування недійсними та звернення стягнення на іпотечне майно, ОСОБА_3 просив відмовити повністю.

В судових засіданнях представник ОСОБА_3 підтримав, викладені у поданих до суду запереченнях та доповненнях до заперечень доводи та вимоги і просив в задоволенні позову ПАТ "Західінкомбанк" відмовити.

ОСОБА_4, та третя особа МПП "Будівельник", відзив або заперечення на позовну заяву ПАТ "Західінкомбанк" до суду не надали та їх представники в судові засідання не з'явилися без поважних причин, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань не заявляли, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судових засідань.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ "Західінкомбанк" відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ "Західінкомбанк" подало апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2014 року, в якій просить скасувати рішення суду від 23.07.2014 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "Західінкомбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа МПП "Будівельник" про визнання недійсними договорів дарування та звернення стягнення на іпотечне майно задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що не погоджується з ухваленим 23.07.2014 року судовим рішенням, вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, порушив норми процесуального права і ці порушення призвели до неправильного вирішення справи та на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, за виключенням представника позивача, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Від ПАТ "Західінкомбанк" на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника банку, у зв'язку з відсутністю можливості направити в судове засідання представника в результаті складної фінансової ситуації, апеляційну скаргу банк підтримує повністю, просить її задовольнити.

Від ОСОБА_4 також надійшло клопотання в попередньому судовому засіданні про розгляд справи без його участі, апеляційну скаргу не підтримує та просить залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ "Західінкомбанк", суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 13.12.2007 року між КБ "Західінкомбанк" ТзОВ (Кредитор) та ТОВ "Істок" (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 70, відповідно до умов якого Кредитор надав, а Позичальник отримав кредит у вигляді відкличної поновлювальної лінії на поновлення оборотних коштів в сумі 3 500 000 грн. з умовою сплати 18,5 % річних. Крім того, за умовами даного Договору, Позичальник зобов'язався повернути Кредитору кредитні кошти та проценти за користування кредитом, а також здійснити інші платежі у розмірі та у випадках, передбачених умовами кредитного договору. Строк користування кредитними коштами встановлено до 12.12.2012 року.

Також 13.12.2007 року між КБ "Західінкомбанк" (Іпотекодержатель) та МПП "Будівельник" (Іпотекодавець, який водночас виступає як Майновий поручитель) було укладено Іпотечний договір (реєстровий № 6351), відповідно до п. 1.1. якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Іпотекодавець передає нерухоме майно, визначене в розділі 3 цього Договору, в іпотеку Іпотекодержателю по забезпеченню виконання зобов'язань Позичальником (ТОВ "Істок") за Кредитним договором № 70 від 13.12.2007 року та додатковими до нього договорами.

Згідно із п. 3.1. Іпотечного договору, в забезпечення належного виконання зобов'язань ТОВ "Істок", що виникають з Кредитного договору № 70 від 13.12.2007 року, та додаткових до нього договорів, Іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно: нежилу будівлю магазину АДРЕСА_1, та складається в цілому з: нежилої будівлі магазину № 5 літ. А з метал. облиц. цеглою, загальною площею 783,7 кв. м.; нежилу будівлю магазину АДРЕСА_2, та складається в цілому з: нежилої будівлі магазину № 5 літ. "А", загальною площею 627 кв. м.

Того ж дня, 13.12.2007 року приватним нотаріусом Б-Дністровського МНО на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв'язку з посвідченням Іпотечного договору, накладено заборону відчуження зазначеної в договорі нежилої будівлі магазину АДРЕСА_1, та належить МПП "Будівельник" до припинення дії іпотечного договору, а також нежилої будівлі магазину АДРЕСА_2, та належить МПП "Будівельник" до припинення дії іпотечного договору.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2009 року по справі № 2-3517/09 визнано дійсним договір позики від 01.12.2007 року, укладений між ОСОБА_7 та МПП "Будівельник". Визнано за ОСОБА_7 право власності на нежилу будівлю магазину АДРЕСА_1, та нежилу будівлю магазину АДРЕСА_2.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.11.2010 року порушено провадження у справі № 32/125-10-4880 про визнання банкрутом МПП "Будівельник" у порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду Одеської області від 15.12.2010 року у справі № 32/125-10-4880 МПП "Будівельник" визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.06.2011 року у справі № 32/125-10-4880 затверджено реєстр вимог кредиторів, за яким визнано грошові вимоги ПАТ "Західінкомбанк" до МПП "Будівельник" за основною заборгованістю по кредиту у сумі 3 499 907,79 грн., за процентами по кредиту у сумі 482 718,08 грн.

13.04.2012 року приватним нотаріусом Б-Дністровського МНО ОСОБА_8 посвідчено договір купівлі-продажу нежилої будівлі магазину, укладений між ОСОБА_7 (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець), за яким ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_4 купив нежилу будівлю магазину АДРЕСА_2, договір зареєстровано в реєстрі за № 734. Договір зареєстрований КП "Б-Дністровське БТІ" 14.05.2012 року у книзі: 1, номер запису: 194, реєстраційний номер: 2119428, про що свідчить Витяг про державну реєстрацію прав, бланк серії СЕВ №890083, номер витягу: 34106609.

Також 13.04.2012 року приватним нотаріусом Б-Дністровського МНО ОСОБА_8 посвідчено договір купівлі-продажу нежилої будівлі магазину, укладений між ОСОБА_7 (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець), за яким ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_4 купив нежилу будівлю магазину АДРЕСА_1, договір зареєстровано в реєстрі за № 732. Договір зареєстрований КП "Б-Дністровське БТІ" 11.05.2012 року у книзі: 1, номер запису: 193, реєстраційний номер: 2119114, про що свідчить Витяг про державну реєстрацію прав, бланк серії СЕВ №890082, номер витягу: 34097994.

24.05.2012 року приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_5 посвідчено договір дарування нежилої будівлі магазину № 5, укладений між ОСОБА_4 (Дарувальник) та ОСОБА_3 (Обдарований), за яким ОСОБА_4 безоплатно передав у власність, а ОСОБА_3 прийняв нежилу будівлю магазину АДРЕСА_1, договір зареєстровано в реєстрі за № 248.

Також 24.05.2012 року приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_5 посвідчено договір дарування нежилої будівлі магазину № 6, укладений між ОСОБА_4 (Дарувальник) та ОСОБА_3 (Обдарований), за яким ОСОБА_4 безоплатно передав у власність, а ОСОБА_3 прийняв нежилу будівлю магазину АДРЕСА_2, договір зареєстровано в реєстрі за № 250.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.07.2012 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2009 року скасовано. Ухвалено нове рішення. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до МПП "Будівельник" про визнання дійсним договору позики та визнання права власності - відмовлено.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2012 року по справі № 1505/4569/2012: визнано договір купівлі-продажу нежилої будівлі магазину АДРЕСА_1, що складається в цілому з нежилої будівлі № 5, метал. облиц. цеглою, загальною площею 777,5 кв. м. літ. "А", розташованого на земельній ділянці розміром 820,65 кв. м., кадастровий номер :02:028:0076, укладений 13.04.2912 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Б-Дністровського МНО та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій 13.04.2012 року за № 732 - недійсним; визнано договір купівлі-продажу нежилої будівлі магазину АДРЕСА_2, що складається в цілому з нежилої будівлі № 6, метал. облиц. цеглою, розташовану на земельній ділянці розміром 764,2 кв. м., кадастровий номер :02:028:0076, укладений 13.04.2912 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Б-Дністровського МНО та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій 13.04.2012 року за № 734 - недійсним; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на нежилу будівлю магазину АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу /ВРР № 230828/13.04.2012/ ОСОБА_8, приватний нотаріус Б-Дністровського МНО, реєстр № 732, шляхом здійснення відповідного запису в Державному реєстрі прав, а саме: запису від 11.05.2012 року; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на нежилу будівлю магазину АДРЕСА_2, відповідно до договору купівлі-продажу /ВРР № 230829/13.04.2012/ ОСОБА_8, приватний нотаріус Б-Дністровського МНО, реєстр № 734, шляхом здійснення відповідного запису в Державному реєстрі прав, а саме: запису від 14.05.2012 року.

08.07.2013 року ліквідатор банкрута (МПП "Будівельник") арбітражний керуючий ОСОБА_9 звернулася до приватного нотаріуса Б-Дністровського МНО ОСОБА_8 із заявою про отримання дубліката правовстановлюючого документа на об'єкти іпотеки за Іпотечним договором від 13.12.2007 року.

Згідно із відповіддю приватного нотаріуса Б-Дністровського МНО ОСОБА_8 від 10.09.2013 року за № 444/01-16, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на вказані об'єкти нерухомого майна, зареєстровані договори дарування на спірні об'єкти на ім'я ОСОБА_3 Договори посвідчені приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_5 25.05.2012 року за реєстрами № № 248, 250.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.11.2013 року у справі № 32/125-10-4880 визнано поточні вимоги ПАТ "Західінкомбанк" до МПП "Будівельник" частково в сумі 403 592,10 грн.

Дані обставини і стали підставою для звернення ПАТ "Західінкомбанк" до суду з відповідним позовом.

Судом першої інстанції встановлено, що на сьогоднішній день МПП "Будівельник" не є власником спірного нерухомого майна (нежилої будівлі магазину АДРЕСА_2 та нежилої будівлі магазину АДРЕСА_1).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.12.2013 року та постановою Одеського господарського суду від 23.04.2013 року по справі № 32/125-10-4880 встановлено, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна.

Спірне нерухоме майно не переходило від МПП "Будівельник" до ОСОБА_3 безпосередньо, він є третьою особою, що володіє спірним майном після МПП "Будівельник" та не є правонаступником і не отримував це нерухоме майно у спадок.

При укладенні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 оскаржуваних договорів дарування від 24.05.2012 року, приватним нотаріусом перевірялись дані в державному реєстрі іпотек інформації про наявність зареєстрованих іпотечних прав на спірні об'єкти. Так, як вбачається з витягу з Державного реєстру іпотек, така інформація відсутня.

При цьому, згідно із ст. 4 Закону України "Про іпотеку", обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. А відтак, набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність прав на відчуження майна.

Наведені обставини суд першої інстанції вважав свідчать про те, що договір дарування нежилої будівлі магазину № 5 від 24.05.2012 року (реєстровий № 248) та договір дарування нежилої будівлі магазину № 6 (реєстровий № 250) були укладені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у повній відповідності до вимог чинного законодавства та ОСОБА_3 на даний час є добросовісним набувачем нежилої будівлі магазину АДРЕСА_1, та нежилої будівлі магазину АДРЕСА_2, який має право володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

За таких обставин, суд першої інстанції керуючись Законом України "Про іпотеку", ст. ст. 11, 15, 16, 203-204, 215-216, 316-317, 321, 328, 330, 334, 388, 398 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", постановами Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" та № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відмовив в задоволенні позовних вимог ПАТ "Західінкомбанк".

Судова колегія, вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, відмовивши в задоволенні позовних вимог ПАТ "Західінкомбанк".

Тому судова колегія погоджується з вищевказаними встановленими обставинами по справі та висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, на яку позивач посилався в позовній заяві обгрунтовуючи свої позовні вимоги, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2009 року (а. с. 14-16) право власності на спірні нежилі приміщення - будівлю магазину АДРЕСА_1 та будівлю магазину АДРЕСА_2, було визнано за ОСОБА_7, як за іпотекодержателем, яке було передано йому в заставу з метою забезпечення договору позики, укладеного між ОСОБА_7 та МПП "Будівельник" від 01.12.2007 року, що встановлено судом в зазначеному рішенні.

В подальшому ОСОБА_7 вказані спірні будівлі магазинів на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 13.04.2012 року (а. с. 78, 97) продав ОСОБА_4, який подарував їх відповідно до спірних нотаріально посвідчених договорів дарування від 24.05.2012 року (а. с. 75-76, 94-95) ОСОБА_3

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2009 року, на підставі якого ОСОБА_7 набув право власності на спірні будівлі магазинів, було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області лише 18.07.2012 року (а. с. 17-21), а договори купівлі-продажу від 13.04.2012 року на підставі яких ОСОБА_4 набув право власності на вказане нерухоме майно, були визнанні недійсними рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області лише 17.09.2012 року (а. с. 12-13), тобто після укладення спірних договорів дарування від 24.05.2012 року, а тому, враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що спірні договори дарування були укладені з порушенням вимог ст. 215 ЦК України.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи позивача, з посиланням на Закон України "Про заставу" та Закон України "Про іпотеку", що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, а правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна чи передачу його в користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та МПП "Будівельник" дійсно, з метою забезпечення зобов'язань ТОВ "ІСТОК" за кредитним договором № 70 від 13.12.2007 року (а. с. 9), було укладено 13.12.2007 року іпотечний договір (а. с. 27-42), відповідно до якого позивачеві передано в іпотеку спірні будівлі магазинів.

Однак, до ОСОБА_7 право власності на спірні будівлі магазинів перейшло не на підставі правочинів, а на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2009 року, як до іпотекодержателя, яке було передано йому в заставу з метою забезпечення договору позики, укладеного між ОСОБА_7 та МПП "Будівельник" від 01.12.2007 року, в зв'язку з невиконанням останнім зобов'язань за договором позики, що встановлено судом в зазначеному рішенні. Крім того, між позивачем та МПП "Будівельник" договір іпотеки від 13.12.2007 року було укладено після укладення між ОСОБА_7 та МПП "Будівельник" договору позики від 01.12.2007 року, за яким передано в заставу спірне нерухоме майно, що також вбачається з рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2009 року чинного на час укладення спірних договорів дарування.

За таких обставин, враховуючи вище наведене, судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно визнання спірних договорів дарування недійсними, враховуючи обставини, якими позивач обгрунтовував свої позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст. 4 Закону України "Про іпотеку", в редакції на час укладення між позивачем та МПП "Будівельник", з метою забезпечення зобов'язань ТОВ "ІСТОК" за кредитним договором № 70 від 13.12.2007 року (а. с. 9), іпотечного договору від 13.12.2007 року (а. с. 27-42), відповідно до якого позивачеві передано в іпотеку спірні будівлі магазинів - речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом; обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

За змістом ч. ч. 5, 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку", в редакції на час укладення вище вказаного іпотечного договору між позивачем та МПП "Будівельник", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки; пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відомості про державну реєстрацію обтяження спірного нерухомого майна (будівель магазинів) іпотекою відповідно до вищевказаного іпотечного договору від 13.12.2007 року, укладеного між позивачем та МПП "Будівельник" (а. с. 27-42) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а. с. 87, 103), в Державному реєстрі іпотек (а. с. 88, 104) та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 285-288, 300-303) відсутні.

Будь-які інші докази, які б підтверджували державну реєстрацію обтяження спірного нерухомого майна (будівель магазинів) іпотекою відповідно до вищевказаного іпотечного договору від 13.12.2007 року, як на час укладення спірних договорів дарування та на час звернення позивача з позовом до суду і розгляду справи в суді, в матеріалах справи також відсутні та суду апеляційної інстанції не надані.

Разом з тим відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за ОСОБА_3 право власності на спірне нерухоме майно (будівлі магазинів) зареєстровано 12.07.2013 року, ще до звернення позивача з позовом до суду на підставі спірних договорів дарування (а. с. 289-297), що вбачається також з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 300-303).

За таких обставин, враховуючи, що право позивача, як іпотекодержателя на спірне нерухоме майно (вище вказані будівлі магазинів) не зареєстровано в установленому законом порядку (докази протилежного в матеріалах справи відсутні), то воно не має пріоритету перед правом відповідача ОСОБА_3 на вказане спірне майно, придбане ним, як добросовісним набувачем, на підставі нотаріально посвідчених договорів дарування та зареєстроване у встановленому законом порядку.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.04.2014 року у справі № 6-13цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою.

Тому відсутні правові підстави для звернення стягнення за позовом позивача на спірне нерухоме майно відповідно до договору іпотеки, обтяження якого іпотекою не зареєстровано в установленому законом порядку та не має пріоритету перед правом третьої особи на це майно зареєстроване відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі наведеного, судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно звернення стягнення на іпотечне майно, враховуючи обставини, якими позивач обгрунтовував свої позовні вимоги в цій частині.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно порушення на думку позивача судом першої інстанції вимог процесуального права в ході розгляду справи, оскільки ці доводи не підтверджуються матеріалами справи та, враховуючи вище викладене, не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи наведене, надані докази, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу ПАТ "Західінкомбанк" необхідно відхилити, а рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2014 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ "Західінкомбанк" відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.07.2014 року по справі за позовом ПАТ "Західінкомбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору МПП "Будівельник" про визнання договорів дарування недійсними та звернення стягнення на іпотечне майно - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич