Справа № 505/1937/15-ц
Провадження № 2/505/956/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П судді_______________________________________

судді ______________________________________

при секретарі Марченко Н. Б.,

та адвоката (ів) представника громадськості розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

третя особа:

ОРГАН ОПІКИ ОСОБА_3

про стягнення аліментів та визначення місця проживаня дитини

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей та про визначення місця проживання сина ОСОБА_4 з нею.

Свіої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 04.05.2005 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу вони мають двох спільних дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

23.11.2011 року рішенням Котовського міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано та визначено місце проживання сина ОСОБА_4 з відповідачем ОСОБА_2. Однак рішення суду в частині визначеня місця проживання сина не виконується, так-як позивач постійно перебуває на заробітках та не має змоги доглядати за сином.

Позивачка також вказує, що позивач має постійний хоч і мінливий дохід, однак матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Враховуючи викладене, позивачка просить визначити місце проживання їхнього сина ОСОБА_4 з нею та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей по 800 гивень щомісяця на кожну дитину.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу заслухат без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням слухати справу в його відсутність, позовні вимоги визнає.

Від представника третьої сторони, надійшла заява про слухання справи без її участі, при вирішені позовних вимог покладається на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, з 04.05.2005 року по 23.11.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають двох спільних дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

23.11.2011 року рішенням Котовського міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано та визначено місце проживання сина ОСОБА_4 з відповідачем ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 6 - ч. 9 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитини, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно до ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкування з дитиною та приймати участь у її вихованні.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За правилами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 постійно виїжджає за межі країни на заробітки, і за місцем реєстрації не проживає більшість часу, малолітній син сторін ОСОБА_4, 20.12.207 р.н. на даний час проживає з позивачкою ОСОБА_1. Таким чином рішення Котовського міськрайонного суду від 23.11.2011 року в частині визначеня місця проживання сина не виконується.

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших істотних обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований, він має нерегулярний, мінливий дохід. Відтак, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2, у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виходячи з того, що малолітній син сторін проживає разом із позивачкою, відповідач постійно перебуває на заробітках за межами країни, постійної матеріальної допомоги позивачці на утримання дітей не надає, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір№ 3674-VІ від 08.07.2011 р. позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом.

Таким чином, судові витрати за позовними вимогами про визначення місця проживання дитини, сплачені позивачкою відповідно до квитанції № 12 від 07.05.2015 року в сумі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, а судовий збір по позовним вимогам про стягнення аліментів, які складають відповідно до ЗУ № 3674-VІ від 08.07.2011 р. 243,60 грн., слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 166 ч. 2,180-183 СК України, ст.ст. 11,60,209,212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір'ю ОСОБА_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ін.н НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, аліменти, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 800 гривень, щомісячно, починаючи з 07 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 26 вересня 2023 року з індексацією зазначеної суми відповідно до закону.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ін.н НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, аліменти, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 800 гривень, щомісячно, починаючи з 07 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20 грудня 2025 року з індексацією зазначеної суми відповідно до закону.

Рішення суду в частині стягування аліментів підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ін.н НОМЕР_1 судовий збір на користь держави, в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ін.н НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.П. Драгомерецька