Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/348/14-ц Головуючий у 1-й інст. Ковальчук М.В.
Категорія 27 Доповідач Широкова Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Галацевич О.М., Матюшенка І.В.,

при секретарі судового

засідання Мишаковській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою, яку в подальшому змінювала та в остаточному варіанті від 15.08.2014 року просила стягнути з відповідача борг за договором позики від 16.07.2012 року. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 16.07.2012 року надала ОСОБА_3 у борг 17000 доларів США строком до 30.08.2012 року, про що свідчить розписка.

Посилаючись на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 25.03.2014 року, яким її позов до ОСОБА_3 про стягнення коштів за вказаним договором задоволено та стягнуто 143116,66 грн. просила стягнути борг у сумі 46179,11 грн., 3 % річних від простроченої суми боргу, відсотки за користування позикою, судові витрати та витрати на правову допомогу, оскільки останній свої зобов'язання не виконав.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2495,38 грн. 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 03.02.2014 року по 04.07.2014 року, 25882,49 грн. процентів за користування позикою з 16.07.2012 року по 31.07.2014 року та 283,77 грн. судових витрат. У решті позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позову є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права. Апелянт зазначає, що судом не враховано приписів ч. 2 ст. 533 ЦК України та порушено вимоги ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором позики від 16.07.2012 року суд першої інстанції виходив з того, що позивачці на момент прийняття рішення суду 25.03.2014 року був відомий офіційний курс гривні відносно долара США, вона не оскаржила вказане рішення та отримала виконавчий лист по якому відкрито виконавче провадження.

Такий висновок суду є правильним та ґрунтується на матеріалах справи.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 закладаючи свій позов про стягнення заборгованості за договором позики посилалася на те, що при постановленні рішення Олевським районним судом Житомирської області від 25.03.2014 року суд виходив із курсу гривні до долара США у розмірі 799,300 грн. за 100 доларів США, проте дійсний курс становив 1037,62 грн. за 100 доларів США.

Відтак, ОСОБА_2, предметом спору визначила неправильний курс долара США, застосований судом першої інстанції при вирішенні її позову від 03.02.2014 року.

Вказаним обставинам суд дав належну оцінку відмовляючи у цій частині позову, з чим і погоджується колегія суддів.

Також суд першої інстанції правильно визначив розмір відшкодування судових витрат відповідно пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Проте, колегія суддів не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні витрат, пов'язаних із наданням позивачу правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи 30.01.2014 року позивачка уклала з адвокатським об'єднанням «Аспект» договір № 2/01/2014 (а. с. 12) та згідно квитанції від 28.11.2014 року сплатила цьому об'єднанню 5250,00 грн. Правову допомогу від цього об'єднання надав адвокат ОСОБА_4, про що свідчать матеріали справи (а. с. 13, 66, 118-122, 128, 135-136, 140, 169).

Зі звіту (а.с.140) вбачається, що правова допомога складалась із збору та правового аналізу інформації, документів та матеріалів, надання консультацій та роз'яснень - 2 год., складання процесуальних документів - 10 год., та представництва в судах, в органах держаної влади, підприємствах - 3 год., а в загальному - 15 год. робочого часу.

Відповідно до ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4, як представник адвокатського об'єднання «Аспект», був допущений судом до розгляду справи та приймав безпосередньо участь у вирішенні даного спору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При ухваленні рішення від 23 грудня 2014 року, яким частково задоволений позов ОСОБА_2 витрати на правову допомогу позивачу не були компенсовані.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено у 2014 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1218 грн. і у погодинному розмірі -7,3 грн.

З вищенаведених норм законів вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу при розгляді даної справи у погодинному розмірі не може перевищувати 487,20 грн. (1218 грн. * 40%) та бути нижчим 7, 3 грн.

За таких обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, граничний (максимальний) та мінімальний розміри компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів вважає необхідним визначити витрати на правову допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі 3000,00 грн.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та виходячи із вищеназваних норм законів і принципів, з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути пропорційно задоволеним вимогам на повернення судового збору за розгляд справи апеляційним судом 215,16 грн.

Також колегія суддів стягує з ОСОБА_3О на користь ОСОБА_2 121,80 грн. судового збору сплаченого за розгляд апеляційної скарги на ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 12.09.2014 року (а.с.87). А всього судового збору - 336,96 грн.

У решті рішення суду відповідає вимогам закону та встановленим обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2014 року в частині відмови у відшкодуванні витрат, пов'язаних із наданням позивачу правової допомоги скасувати та ухвалити в цій частині нове.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3000,00 грн. витрат, пов'язаних із надання правової допомоги та 336,96 грн. судового збору.

У решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: