Провадження № 4-с/752/24/15
У Х В А Л А

Іменем України

28.05.2015 року м.Київ

Голосіївський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Сальникової Н.М.,

секретаря Олійник А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за скаргою Державного житлово-комунального підприємства НАН Українина бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві,

встановив?

заявник звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльністьдержавного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.КиєвіТущенко П.Л. та зобов'язання останнього здійснити усі необхідні дії по виявленню рухомого і нерухомого майна дружини боржника у виконавчому провадженні №33725461. З викладених у скарзі підстав (а.с.1) просив її задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданніпредставник заявника підтримав скаргу, ствердно вказавши на наявність права державного виконавця щодо вчинення дій у виконавчому провадженні відносно особи, яка не стороною виконавчого провадження.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.КиєвіТущенко П.Л. категорично не погодився зі скаргою, ствердно заявивши, що він може вчиняти дії по виконавчому провадженню лише у спосіб і в межах закону.

У судове засідання викликався і боржник ОСОБА_1, проте останній не прибув у судове засідання /а.с.49/.

Суд заслухавучасників судового процесу, дослідив матеріали справи, оглянув матеріали виконавчого провадження №33725461, повно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінив усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ст. 383 ЦПК України законодавчо визначено право на звернення із скаргою до суду. Так, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні. Так, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Ст.7,8Закону України «Про виконавче провадження»надано визначення хто є учасниками виконавчого провадження, зокрема державний виконавець, сторони (стягувач і боржник),представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Вичерпний перелік прав державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішень містить ч.3 вказаної норми.Так, з метою захисту інтересів стягувачадержавний виконавець має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Дружина боржника не учасником виконавчого провадження, і виходячи із системного аналізу вказаної норми у державного виконавця не лише немає обов'язку витребовувати щодо неї певні відомості чи/або інформацію, а і - права.

Посилання представника стягувача на положення ст.379 ЦПК України як на визначений законом обов'язок державного виконавця витребовувати щодо дружини боржника, яка не є учасником виконавчого провадження, певні відомості чи/або інформацію є безпідставними.

Разом з тим, судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, а також можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Згідно ст.379 ЦПК України врегульовано питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до Закону "Про виконавче провадження" у разі коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця (ст. 52).

Положеннями ч.4 ст.10 ЦПК України визначено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, у випадках, коли подання потрібних доказів є неможливим та щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, такі особи мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору (ч.1 ст.133 ЦПК України).

Відповідно ч.1 ст.168 ЦПК України ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання не перешкоджає повторному його заявленню з інших підстав.

Враховуючи беззаперечний факт наявності законодавчого обмеження дій державного виконавця щодо осіб, які не є учасниками виконавчого провадження й лише визначену компетенцію суду щодо витребування та (або) огляд доказів, у тому числі певні відомості чи/або інформацію, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги та необхідності роз'яснення заявникові про необхідність заявлення відповідного клопотання про витребування відповідних доказів в порядку ст.133-137 ЦПК України при розгляді судом подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

На підставі наведеного, керуючисьЗаконом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 15, 58, 60, 208-210, 293-296, 386-388 ЦПК України,-

ухвалив:

відмовити у задоволенні скарги Державного житлово-комунального підприємства НАН України на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Н.М. Сальникова