АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/935/15 Головуючий 1 інстанції: Золотарьова Л.І.
Справа № 2018/3499/12 Доповідач: Івах А.П.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Хорошевського О.М. Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданої в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та кредит" в особі філії "Слобожанське РУ" до ОСОБА_1, третя особа - Комунальне підприємство "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

23 лютого 2012 року ПАТ "Банк Фінанси та кредит" в особі філії "Слобожанське РУ" до ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 41/-2-ф від 27 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Банк Фінанси та кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк Фінанси та кредит", Банк надав ОСОБА_1 на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси у розмірі 100 ООО доларів США з оплатою за процентною ставкою 11 % річних із строком користування - до 27 лютого 2023 року.

27 лютого 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_1 передав банку в іпотеку у якості забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором № 41/02-ф від 27 лютого 2007 року нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка йому належить на праві власності.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася кредитна заборгованість, у рахунок погашення якої ПАТ "Банк Фінанси та кредит" просило звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, з початковою ціною в розмірі 549550 грн..

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2012 року позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" задоволено частково.

Звернуто стягнення на нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 79,0 кв. м, жилою площею 49,7 кв. м шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, надавши ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" право продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 549 550 грн.

За рахунок грошових коштів, вилучених від продажу предмета іпотеки, задовольнити вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" за кредитним договором № 41/02-ф від 27 лютого 2007 року в розмірі 111 431,36 доларів CША (що еквівалентно 890 314 грн. 29 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 16 січня 2012 року) та 1 047 815 грн. 04 коп., з яких:

- прострочена заборгованості: кредитом у розмірі 18 347,50 долари США, що еквівалентно 146 592 грн. 86 коп. ( станом на 16 січня 2012 року;

- прострочена заборгованість за процента розмірі 23 457,14 долари США, що еквівалентно 187 417 грн. 86 коп. станом 16 січня 2012 року;

- строкова заборгованість по кредиту в розмірі 69 225,35 доларів США, що еквівалентно 553 096 грн. 70 коп. станом на 16 січня 2012 року;

- строкова заборгованість за процентами в розмірі 401,37 доларів США, що еквівалентно 3 206 грн. 87 коп. станом на 16 січня 2012 року:

- простроченої заборгованості за комісією в розмірі 19 796 грн;

- пеня за прострочення погашення кредиту в розмірі 438 218 грн. 60 коп.

- пеня за прострочення погашення процентів у розмірі 532 527 грн. 25 коп.

- пеня за прострочення погашення комісії в розмірі 55 973 грн. 19 коп.; штраф за прострочення повернення кредиту в розмірі 1 300 грн.

Визнано за ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Слобожанське РУ" право отримати в "Харківське МБТІ" витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 79,0 кв. м, жилою площею 49,7 кв. м для укладання договору купівлі-продажу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2014 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2012 року було залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, поданій в особі його представника ОСОБА_2 порушується питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги особа, що її подала, посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, на невірні розрахунки заборгованості по тілу кредита та відсотків за користування кредитом, необґрунтоване стягнення пені.

В ході нового апеляційного розгляду справи представник відповідача посилаючись на положення ст. 551 ЦК України, звертав увагу на той факт, що розмір неустойки перевищує заборгованість за кредитним договором, вважав за доцільне у задоволенні стягнення неустойки відмовити (а.с. 214-215 т.с. ІІ).

Представник позивача заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядом справи встановлено, що 27 лютого 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Банк " Фінанси та Кредит"", правонаступником всiх прав та зобов`язань якого є Публічне акціонерне товариство "Банк " Фінанси та Кредит" , та громадянином України ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 41/02-Ф, відповідно до умов якого Позивач надав Позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США, зі сплатою по процентній ставці 11 % річних за користування кредитними ресурсами, строком користування до 27 лютого 2023 року, а Позичальник зобов'язався повернути кредит в строк, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та в строки, визначені Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника перед Позивачем за Кредитним договором з ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір від 27 лютого 2007 року , який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В., зареєстровано в реєстрі за № 281. Відповідно до умов якого Відповідач передав в заставу Позивачу наступне нерухоме майно : квартиру 3-х кімнатну №13, що в будинку під номером 69, розташованому по вул. Чернишевській м. Харкова, загальною площею 79,0 кв. м. і складається з трьох житлових кімнат жилою площею 49,7 кв. м..

Кредитним договором встановлені взаємні права і обов'язки сторін.

Так, на Позивача згідно пункту 2.1 Кредитного договору покладений обов'язок надати Позичальнику обумовлену Кредитним договором суму кредиту.

Позивач належним чином виконав свої обов'язки за Кредитним договором, відкривши Позичальнику позичковий рахунок та надавши йому обумовлені Кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 3 від 27.02.2007р. та Випискою операцій і оборотів за позичковим рахунком Позичальника. Зазначена обставина визнається Відповідачем.

Розділом 1 Кредитного договору передбачено, що " щомісячні платежі по погашенню позичкової заборгованості - це платежі, що сплачуються Позичальником щомісяця з метою погашення позичкової заборгованості за виданими Кредитними ресурсами, у розмірі , встановленому п.3.2. Договору. При цьому щомісячне погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами здійснюється рівними частинами протягом періоду користування кредитними ресурсами до дати повного їх повернення, зазначеної в п.3.2. Договору. Щодо сплати процентів за користування кредитними ресурсами, то такі проценти сплачуються щомісячно, виходячи з процентної ставки встановленої п.4.1. Договору, нерівними за розміром частинами, протягом періоду користування кредитними ресурсами до дати повного їх повернення, зазначеної в п.3.2. Договору: розміри процентних платежів зменшуються пропорційно зменшенню розміру позичкової заборгованості".

Пунктами 3.2., 4.3. Кредитного договору передбачено щомісячне погашення позичкової заборгованості та процентів за користування кредитними ресурсами.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Умовами Кредитного договору, а саме п. 2.1; 4.1; 4.2.;4.3.; 4.4. передбачено, що Позичальник за користування кредитними ресурсами сплачує проценти, встановлено їх розмір, порядок нарахування та сплати процентів, а саме Позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця проценти за користування кредитними ресурсами у розмірі 11% річних.

Пунктом 7.1. Кредитного договору передбачено, що у випадку, якщо сплачених Позичальником Банку грошових коштів недостатньо для погашення загальної суми заборгованості, що виникла не цей момент, погашення заборгованості здійснюється наступним чином: у першу чергу погашаються прострочені проценти за користування Кредитними ресурсами, у другу чергу погашаються проценти за користування Кредитними ресурсами, у третю чергу погашається комісійна винагорода Банку за надання Кредитних ресурсів, у четверту чергу погашається сума основного боргу по кредиту, у п'яту чергу погашається пеня та штрафи.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із конкретних обставин справи, наданих позивачем розрахунків щодо заборгованості, яка виникла у ОСОБА_1 станом на 16 січня 2012 року в результаті неналежного виконання умов договору, застосував норми матеріального права, які регулюють правовідносин, що виникли між сторонами.

Судова колегія вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості, яка виникла у ОСОБА_1 на 16 січня 2012 року у зв'язку з неналежним виконанням узятих на себе зобов'язань за умовами кредитного договору, є таким, що відповідає умовам договору та погоджується з нормами матеріального права.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 за період з 07.03.2007 р. по 24.03.2009 року всього сплачено 37 682,21 дол. США з яких:

7.03.2007р. сплачена сума 582,11 дол. США (521,00 дол. США + 61,11 дол. США - проценти за лютий 2007р.);

10.04.2007р. - сплачена сума 1 464,24 дол. США ( 521,00 дол. США + 943,24 дол. США - проценти за березень 2007р.);

10.05.2007р. сплачена сума 1 429,55 дол. США ( 521,00 дол. США + 908,55 дол. США- проценти за квітень 2007р.);

11.06.2007р. сплачена сума 1454,85 дол. США ( 521,00 дол. США + 933,85 дол. США- проценти за травень 2007р.);

11.07.2007р. сплачена сума 1 420,16 дол. США ( 521,00 дол. США + 899,16 дол. США- проценти за червень 2007р.);

06.08.2007р. - сплачена сума 924,14 дол. США - проценти за липень 2007р. ( відповідно до положень п. 7.1 Кредитного договору, що кореспондуються з приписами ст. 534 ЦК України)платіж серпня 2008 р. в розмірі 521,00 дол. США не здійснено.

10.09.2007р. - сплачена сума 2 000,00 дол. США ( 1042,00 дол. США (521,00 дол. США + 521,00 дол. США ( платіж серпня 2008р. ) + 922,55 дол. США- проценти за серпень 2007р. + 35,45 дол. США - переплата, яка зарахована на погашення заборгованості по тілу кредиту);

04.10.2007р. сплачена - сума 1 406,87 дол. США ( 521,00 дол. США + 885,87 дол. США- проценти за вересень 2007р.);

07.11.2007р. сплачена сума 1 428,88 дол. США ( 521,00 дол. США + 907,88 дол. США- проценти за жовтень 2007р.);

10.12.2007р. сплачена сума 1 395,31 дол. США ( 521,00 дол. США + 874,31 дол. США- проценти за листопад 2007р.);

10.01.2008р сплачена сума 1 419,97 дол. США (521,00 дол. США + 898,97 дол. США- проценти за грудень 2007р.);

11.02.2008р. сплачена сума 1 415,03 дол. США ( 521,00 дол. США + 894,03 дол. США- проценти за січень 2008р.);

07.03.2008р. сплачена сума 1 352,99 дол. США ( 521,00 дол. США + 831,99 дол. США- проценти за лютий 2008р.);

03.04.2008р. - сплачена сума 1 404,69 дол. США ( 521,00 дол. США + 883,69 дол. США- проценти за березень 2008р.);

13.05.2008р. - сплачена сума 1 371 дол. США ( 521,00 дол. США + 849,80 дол. США- проценти за квітень 2008р. + 0,20 дол. США - переплата, яка зарахована на погашення заборгованості по тілу кредиту);

06.06.2008р. - сплачена сума 1 395,77 дол. США ( 521,00 дол. США + 874,77 дол. США- проценти за травень 2008р.);

08.07.2008р. - сплачена сума 1 361,72 дол. США (521,00 дол. США + 840,72 дол. США- проценти за червень 2008р.);

08.08.2008р. - сплачена сума 1 385,10 дол. США (521,00 дол. США + 864,10 дол. США- проценти за липень 2008р.);

11.09.2008р. - сплачена сума 1 380,17 дол. США ( 521,00 дол. США + 859,17 дол. США- проценти за серпень 2008р.);

10.10.2008р. - сплачена сума 1 348,19 дол. США ( 521,00 дол. США + 827,19 дол. США- проценти за вересень 2008р.);

10.11.2008р. - сплачена сума 1 370,62 дол. США ( 521,00 дол. США + 849,62 дол. США- проценти за жовтень 2008р.);

10.12.2008р. - сплачена сума 1 338,48 дол. США ( 521,00 дол. США + 817,48 дол. США- проценти за листопад 2008р.);

12.01.2009р. - сплачена сума 1 360,75 дол. США ( 521,00 дол. США + 839,75 дол. США- проценти за грудень 2008р.);

10.02.2009р. сплачена сума 835,13 дол. США - проценти за січень 2009р.( відповідно до положень п. 7.1 Кредитного договору, що кореспондуються з приписами ст. 534 ЦК України. Платіж за лютий 2009 року в розмірі 521,00 дол. США не здійснено.

20.03.2009 р.- сплачена сума 752,73 дол. США - проценти за лютий 2009р. ( відповідно до положень п. 7.1 Кредитного договору, що кореспондуються з приписами ст. 534 ЦК України.. Платіж за березень 2009 року в розмірі 521,00 дол. США не здійснено.

29.04.2009 р. - сплачена сума 833,38 дол. США - проценти за березень 2009р. ( відповідно до положень п. 7.1 Кредитного договору, що кореспондуються з приписами ст. 534 ЦК України.. Платіж за квітень 2009 року в розмірі 521,00 дол. США не здійснено.

26.05.2009 р.- сплачена сума 1 215,00 дол. США ( 408,50 дол. США ( в рахунок погашення простроченої заборгованості по тілу за лютий 2009р.) + 806,50 проценти за квітень 2009р;Платіж за травень 2009 року в розмірі 521,00 дол. США не здійснено.

До 10.06.2009 року щомісячні платежі за червень 2009р. в розмірі 521,00 дол. США та проценти за травень в сумі 832,63 дол. США не здійснені.

01.07.2009 р. - сплачена сума 704,00 дол. США - частково проценти за травень 2009р. ( відповідно до положень п. 7.1 Кредитного договору, що кореспондуються з приписами ст. 534 ЦК України. Платіж за липень 2009 року в розмірі 521,00 дол. США не здійснено. Проценти за червень в сумі 802,75 дол. США не сплачено. Прострочена заборгованість про процентах за травень 2009 р. - складає суму 128,63 дол. США (832,63 дол. США - 704,00 дол. США).

05.08.2009 р. - сплачена сума 1 131,18 дол. США (128,63 дол. США (прострочені

проценти за травень) - 802,75 дол. США - ( прострочені проценти за червень 2009р). + 199,80 дол. США - частково строкові проценти за липень 2009р)( відповідно до положень п. 7.1 Кредитного договору, що кореспондуються з приписами ст. 534 ЦК України;Платіж за серпень 2009 року в розмірі 521,00 дол. США не здійснено. Прострочена заборгованість про процентах за липень 2009р. складає суму 629,71 дол. США (829,51 дол. США -199,80 дол. США).

До 10.09. 2009 року щомісячні платежі за вересень 2009 р. в розмірі 521 дол. США та проценти за серпень 2009 р. в сумі 829,51 дол. США не здійснені.

До 10.10. 2009 року щомісячні платежі за жовтень 2009 р. в розмірі 521 дол.

США та проценти за вересень 2009р. в сумі 802,75 дол. США не здійснені.

До 10.11. 2009 року щомісячні платежі за листопад 2009 р. в розмірі 521 дол.

США та проценти за жовтень 2009р. в сумі 829,51 дол. США не здійснені.

До 10.12. 2009 року щомісячні платежі за грудень 2009 р. в розмірі 521 дол. США та проценти за листопад 2009р. в сумі 802,75 дол. США не здійснені.

29.12.2009 р. - сплачена сума 400,00 дол. США частково прострочені проценти за липень 2009р. ( відповідно до положень п. 7.1 Кредитного договору, що кореспондуються з приписами ст. 534 ЦК України..

До 10.01. 2010 року щомісячні платежі за січень 2010 р. в розмірі 521 дол. США та проценти за грудень 2009р. в сумі 829,51 дол. США не здійснені.

До 10.02. 2010 року щомісячні платежі за лютий 2010 р. в розмірі 521 дол. США та проценти за січень 2010 р. в сумі 829,51 дол. США не здійснені.

До 10.03. 2010 року щомісячні платежі за березень 2010 р. в розмірі 521 дол. США та проценти за лютий 2010 р. в сумі 749,23 дол. США не здійснені.

24.03.2009- сплачена сума 400,00 дол. США - 100,88 дол. США частково прострочені проценти за липень 2009р. + 299,12 дол. США частково прострочені проценти за серпень 2009р. ( відповідно до положень п. 7.1 Кредитного договору, що кореспондуються з приписами ст. 534 ЦК України.

Таким чином, Позичальником за період з 07.03.2007 р. по 24.03.2009 року всього сплачено 37 682,21 дол. США з яких:

12 427,15 дол. США - заборгованість по тілу кредиту ( 12 391,5 дол. США ( 521,00 х 23 міс. + 408,50 дол. США) + 35,65 дол. США переплата та

25 255,06 дол. США проценти за користування кредитними ресурсами за період з лютого 2007року по липень 2009р. та частково за серпень 2009р.)

Залишок позичкової заборгованості по тілу кредиту складає суму - 87 572,85 дол. США (100 000,00 дол. США -12 427,15 дол. США ).

Станом на 16.01.2012 р. залишок позичкової заборгованості по тілу кредиту розподіляється наступним чином:

18 347,50 дол. США - прострочена заборгованість за період з 10.02.2009 р. по 10.01.2012р.(521,00 дол. США х 36 міс.-18 756,00 дол. США - 408,50 дол. США (платіж в травні 2009 року) та 69 225,35 дол. США - строкова заборгованість за період з 10.02.2012р. по 27.02.2023р. ( 521,00 дол. США х 132 міс. = 68 772,00 дол. США + 489,00 дол. США ( платіж з 1 по 21 лютого 2013 р) = 69 261,00 дол. США - 35,65 дол. США ( переплата по тілу кредиту).

Станом на 16.01.2012року заборгованість по процентам за користування кредитними ресурсами розподіляються наступним чином:

23 457,14 дол. США- прострочена заборгованість за процентами за період з серпня 2009р. по 10.01.2012 р., які нараховувалися щомісяця, відповідно до кількості днів у кожному місяці, з суми залишка позичкової заборгованості 87 572,85 дол. США, виходячи з процентної ставки 11% річних.

401,37 дол. США - строкова заборгованість за процентами за період з 10.01.2012р. по 16.01.2012р

Пунктом 4.7. Кредитного договору передбачено, що Позичальник щомісяця в строк до 10 числа кожного місяця, сплачує комісійну винагороду за надання Кредитних ресурсів у розмірі 707,00 грн. У зазначений період сплачується комісійна винагорода за попередній календарний місяць.

За період з 07.03.2007року по 24.03.2010 р. Позичальником сплачено 21 917,00 грн.

Несплата чергового платежу в зазначений період допущені Позичальником 10.04.2009року - за березень 2009 р.; 10.06.2009 р.- за травень 2009р.; 10.08.2009 р.- за липень 2009р.

Станом на 16.01.2012 року прострочена заборгованість за комісією за період березень 2009р., травень 2009р., липень 2009р., грудень 2009 р. по грудень 2011 р. складає суму 19 796,00 грн. ( 707,00 грн. х 28 міс).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України "Про іпотеку".

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналогічні вимоги містять договори кредиту та іпотеки, укладені між сторонами.

Отже, підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язань з боку боржника.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Згідно статті 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотеко держателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті З ЦК України).

Відповідно до п. 42 вказаної Постанови резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором (ця позиція підтримана також в Ухвалі Верховного Суду України від 23 лютого 2011 р. у справі № 6- 18350св09). У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував та встановив конкретні обставини справи, правильно визначився з юридичною природою правовідносин, що виникли між сторонами, обґрунтовано в основу рішення поклав розрахунок Банку по простроченій та строковій заборгованості по кредиту, по простроченій та строковій заборгованості за процентами, а також простроченої заборгованості за комісією.

По справі проведено судово-економічні експертизи №1735 від 24 вересня 2013 року та додаткова комісійна судово-економічна експертиза №22 від 18 березня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. Згідно з п. 1.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.01.98 р. № 53/5, до основних підвидів судових експертиз віднесено також і економічна: бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.

За нормою ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Згідно роз'ясненням, що містяться у п. 17 постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" від 30.05.1997 року № 8 зі змінами внесеними Постановою пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати:

- чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи;

- чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі;

- компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень;

- достатність поданих експертові об'єктів дослідження;

- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним;

- узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи;

- обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Висновки зазначених експертиз судова колегія не приймає за належний та допустимий, у розумінні вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України, доказ, оскільки вони не погоджуються з умовами Кредитного договору, а саме: п. 7.1, згідно якому у випадку якщо сплачених позичальником Банку грошових коштів недостатньо для погашення загальної суми заборгованості, що виникла на цей момент, погашення заборгованості здійснюється наступним чином: у першу чергу погашаються прострочені проценти за користування Кредитними ресурсами, у другу чергу погашаються проценти за користування Кредитними ресурсами, у третю чергу погашається комісійна винагорода Банку за надання Кредитних ресурсів, у п'яту чергу погашається пеня та штрафи, та спростовуються розрахунками заборгованості, проведеними позивачем у відповідності до умов Кредитного договору.

Тож, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та визначення розміру кредитної заборгованості, яка станом на 16 січня 2012 року складає 111431,36 доларів США, що еквівалентно 840314, 29 грн., судова колегія находить такими, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України підлягає зміні.

Відповідно до п. 3 Іпотечного договору, укладеного між сторонами, вартість іпотечного майна визначена 808000 грн. Ринкова вартість предмета іпотеки визначена суб'єктом оціночної діяльності та відповідно до Звіту №№10/05/2012 від 28 травня 2012 року становить 549 550,00 грн.

Частиною 6 ст. 38 Закону України " Про іпотеку" встановлено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

З урахуванням наявних у справі протиріч щодо вартості іпотечного майна, на яке звертається стягнення, судова колегія вважає за необхідне виключити із резолютивної частини рішення суду першої інстанції вказівку суду "за початковою ціною 549550 грн.," та у відповідності до вимог діючого закону вказати "за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (на час проведення продажу предмету іпотеки).

Крім того, згідно рішення суду загальна сума пені за порушення строків повернення основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором станом на 16.01.2012 р. складає 1 026 719,24 грн. Загальна сума штрафу становить 1 300,00 гривень.

Пеня та штраф за прострочення погашення кредиту нараховувалися відповідно до умов кредитного договору за період з 16.01.2011р. по 16.02.2012р.

Отже, розмір пені у сумі 1026719 грн. значно перевищує сам розмір заборгованості за кредитним договором, який складає 111431,36 доларів США, що еквівалентно 890314 грн. 29 коп. за офіційним курсом НБУ станом на 16 січня 2012 року.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, якими передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також вимог ст. 3 ЦК України про справедливість, добросовісність та розумність, загальних засад цивільного законодавства та частини 4 статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, судова колегія вважає за можливе зменшити розмір пені, нарахованої позивачем та стягнутої судом, до розміру заборгованості.

При цьому, колегія приймає до уваги, що на суму простроченої заборгованості у розмірі 146592,86 грн. нарахована пеня у розмірі 438218, 60 грн.;

- на суму простроченої заборгованості за процентами 187417 грн. 86 коп. - пеня 532527 грн. 25 коп.;

- на суму простроченої заборгованості за комісією у розмірі 19796 грн. - пеня 55973,19 грн..

Крім того, суд не звернув належної уваги на той факт, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язань, узятих на себе за умовами договору, банком одночасно нараховано пеню та штраф..

Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому слід враховувати, що за змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Рішення в частині стягнення суми штрафу за прострочення повернення кредиту в розмірі 1300 грн. слід скасувати та у задоволенні позову в цій частині відмовити.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково..

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2012 року змінити в частині визначення розміру пені, що підлягає стягненню, зменшивши:

- пеню за прострочення погашення кредиту з 438218 грн. 60 коп. до 147000 грн.;

- пеню за прострочення погашення процентів з 532527 грн. 25 коп. до 187000 грн.;

- пеню за прострочення погашення комісії з 55973 грн. 19 коп. до 18000 грн..

У частині стягнення штрафу за прострочення повернення кредиту в розмірі 1300 грн. рішення суду скасувати, у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Виключити із другого абзацу резолютивної частини рішення суду вказівку "за початковою ціною 549550 грн.", вказавши "за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (продажу іпотечного майна).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -