Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Рівненського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах громадян ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту перебування у трудових відносинах.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Радивилівського районного суду від 31 березня 2015 року позов Рівненського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах громадян ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту перебування у трудових відносинах задоволено частково.

Визнано факт отримання тілесних ушкоджень не сумісних з життям ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання ним робіт з вивантаження вагону зі щебенем-відсівом на підвищеній колії № 15 по станції Радивилів Львівської залізниці 03 червня 2013 року на підставі усної цивільно-правової угоди, укладеної того ж дня між ним і приватним підприємцем ОСОБА_1.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат: стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на необґрунтованість рішення у зв'язку з невідповідністю висновків обставинам справи.

Вказує, що суд, прийшовши до висновку про те, що в даному випадку має місце спір про право,не визначив спірних правовідносин.

Суд під час розгляду справи не перевірив причин пропуску строку звернення до суду, передбаченого ст.233 КЗпП України.

Не погоджується з висновками суду про те, що смерть ОСОБА_4 перебуває у причинно-наслідковому зв'язку з порушенням техніки безпеки законодавства про охорону праці при розвантаженні вагонів, оскільки нещасний випадок викликаний порушенням правил безпеки самим потерпілим, який за своєю ініціативою захотів прискорити процес розвантаження щебеню.

Цивільно-правової угоди з ОСОБА_4 03 червня 2013 року укладено не було в усній формі, а у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що він особисто домовлявся з потерпілим щодо істотних умов договору розгрузки вагонів.

Просить скасувати рішення Радивилівського районного суду від 31 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову прокурора про встановлення факту перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах приватним підприємцем ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду - зміні з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову прокурора про встановлення факту перебування потерпілого у трудових відносинах з відповідачем як роботодавцем, суд першої інстанції вірно встановив , що ОСОБА_4 3 червня 2013 року за усною домовленістю і згодою приватного підприємця ОСОБА_5 виконував роботи з вивантаження вагону зі щебенем-відсівом на підвищеній колії № 15 по станції Радивилів з умовою її оплати без укладання будь-якого письмового договору на виконання цієї роботи.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено в судовому засіданні,що 3 червня 2013 року громадяни ОСОБА_6 і ОСОБА_4 домовились з відповідачем виконати разову роботу по розвантаженню 2 вагонів щебеню-відсіву за обумовлену плату.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_6 про виконання такої роботи з відповідачем домовлявся він в усній формі і це була домовленість про разову роботу за певну оплату.

Відповідач по справі ОСОБА_1 користувався послугами міжгалузевого об'єднання "Львівська залізниця", що підтверджується укладеним 08 червня 2012 року договором про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, а 21 травня 2012 року між вказаними сторонами було підписано Додаток №1 до договору, яким узгоджено найменування та тарифи видів перевезень, робіт і послуг (а.с.15-17).

ОСОБА_1 є суб*єктом підприємницької дільності і з 1 січня 2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування і здійснює підприємницьку діяльність пов*язану з оптовою і роздрібною торгівлею будівельними матеріалами, найманих працівників не має.

Висновок суду про відсутність між потерпілим та відповідачем у справі трудових відносин узгоджується з нормами Кодексу законів про працю України, якими регулються укладання трудових договорів, зокрема, ст. 21 цього Кодексу.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову прокурора про встановлення факту перебування у трудових відносинах ОСОБА_4 з приватним підприємцем ОСОБА_1 не оскаржувалось.

Вимоги про визнання факту отримання тілесних ушкоджень не сумісних з життям ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання ним робіт з вивантаження вагону зі щебенем-відсівом на підвищеній колії № 15 по станції Радивилів Львівської залізниці 03 червня 2013 року на підставі усної цивільно-правової угоди, укладеної того ж дня між ним і приватним підприємцем ОСОБА_1, в судовому засіданні не заявлялись і підстав для визнання такого факту у позовному провадженні у суду не було.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено в судовому засіданні, що факт смертельного травмування ОСОБА_4 03 червня 2013 року о 11 год. 50 хв. на підвищеній колії №15 по ст. Радивилів Львівської залізниці при вивантаженні вагону зі щебенем відсівом внаслідок удару кришки люка та притискання до колісної пари вагону відповідачем не заперечується.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз*яснено, що при застосуванні п.3 ч.1 ст.256 ЦПК, яким передбачено встановлення каліцтва на виробництві або у зв'язку з виконанням державних чи громадських обов'язків, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по соціальному страхуванню, що справи про встановлення таких фактів не розглядаються в порядку окремого провадження, а вирішуються в порядку встановленому для розгляду трудових спорів.

Відмовивши у задоволенні вимог прокурора про визнання та встановлення факту перебування у трудових відносинах ОСОБА_4 з приватним підприємцем ОСОБА_1, суд визнав інший факт з покликанням на п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду трудових спорів " №9 від 6 листопада 1992 року , що є неправильним, оскільки спірні правовідносини не є трудовими.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307,309, 313, 314,316, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 березня 2015 року в частині визнання факту отримання тілесних ушкоджень не сумісних з життям ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання ним робіт з вивантаження вагону зі щебенем-відсівом на підвищеній колії № 15 по станції Радивилів Львівської залізниці 03 червня 2013 року на підставі усної цивільно-правової угоди, укладеної того ж дня між ним і приватним підприємцем ОСОБА_1, -скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Малько О.С. Бондаренко Н.В. Шимків С.С.