УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: міський відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області, про звільнення майна з-під арешту за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 11 грудня 2009 року на підставі договорів купівлі-продажу він придбав у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0155 га по АДРЕСА_2. У березні 2015 року він звернувся до Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області з метою зареєструвати право власності на придбані квартири та земельну ділянку, на що отримав відмову в зв'язку з тим, що 2 лютого 2015 на підставі постанови МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ в Київській області від 29 січня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, виданої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване обтяження на Ѕ частину квартири та земельну ділянку. Указував, що державним виконавцем встановлено, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 22 грудня 2014 у справі визначено, що ОСОБА_5 як одному з подружжя належить на праві власності Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 та Ѕ частки земельної ділянки площею 0,0155 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2. Зазначав, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові ОСОБА_5, тому на підставі викладеного просить звільнити з-під арешту Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0155 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Знято арешт з Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 та з Ѕ частки земельної ділянки площею 0,0155 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження, виданої міським ВДВС Білоцерківського МУЮ Київській області 29 січня 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами установлено, що 11 грудня 2009 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 області та земельну ділянку площею 0,0155 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2. Договори зареєстровані в Державному реєстрі правочинів 11 грудня 2009 року.

Державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області 29 січня 2015 року винесено постанову про накладення арешту на майно та заборону його відчуження, на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 та на Ѕ частки земельної ділянки площею 0,0155 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що перебування спірного майна під арештом порушує право власності ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

Л.М. Мазур

Т.О. Писана