Ухвала

іменем україни

04 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Євграфова Є.П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України, Державної Казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Національного банку України, Державної Казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними діями та на підставі ст. ст. 19, 56 Конституції України та ст. ст. 22, 1166, 1172, 1173, 1174, 1192 ЦК України просив стягнути солідарно з відповідачів майнову шкоду в розмірі 805 165 грн 48 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 липня

2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

02 вересня 2015 року від ОСОБА_2 надійшла касаційна скарга на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2015 року з клопотанням про поновлення строку на оскарження, яке підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку є поважними.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що правовідносини, які склалися між позивачем та Відкритим акціонерним товариством Банк «Біг-Енергія» регулюються укладеним між ними договором банківського вкладу та на них поширюється ч. 1 ст. 1058 ЦК України, а законодавство не містить норм, які передбачають, що Національний банк України несе відповідальність за дії ліквідатора при здійсненні ним процедури ліквідації.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували правові норми та ухвалили правильні судові рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги такі висновки не спростовують і зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 325, 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня

2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2015 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 липня

2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України, Державної Казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П. Євграфова