Справа № 529/756/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області про виділ в натурі частки у спільній частковій власності на земельну ділянку та про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Вазуючи на те, що після смерті матері ОСОБА_2 він, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 2,796 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 2,796 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області /далі - Великобудищанська сільська рада/, однак через відсутність відомостей про цю землю у Державному земельному кадастрі та відсутність реєстрації права власності за померлою на 1/3 частину другої земельної ділянки позбавлений можливості нотаріально оформити право власності на них, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спакове майно та виділ в натурі частки у спільній частковій власності на земельну ділянку.

Позивач подав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність.

Від відповідача - Великобудищанської сільської ради - надійшов лист про визнання позову та розгляд справи у відсутність його представника.

Третя особа - Диканська державна нотаріальна контора Полтавської області /далі - Диканська держнотконтора/ - заперечень проти позову не подала, подала клопотання про розгляд справи у відсутність її представника.

За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі сторін та представника третьої особи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст.174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Великих Будищах Диканського району Полтавської області померла ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 16 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Великобудищанської сільської ради. За життя нині померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 /далі-Державний акт/, виданого 19 квітня 2001 року Великобудищанською сільською радою народних депутатів, належала земельна ділянка площею 2,796 га для ведення товарного сільськогоспоадрського виробництва, яка розташована на території Великобудищанської сільської ради. Державний акт був виданий у встановленому на той час законом порядку і зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю зв № НОМЕР_3. Належність вказаної землі померлій ОСОБА_2 також підтверджено довідкою, виданою відділом Держземагенства у Диканському районі Полтавської області 11 .06.2015 року.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВКВ № 066062, виданого 23 листопада 2007 року державним нотаріусом Диканської держнотконтори, нині померла ОСОБА_2 володіла 1/3 частиною земельної ділянки загальною площею 2,796 га для ведення товарного сількьогосподарського виробництва, розташованої на території Великобудищанської сільської ради, яку успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, якому та належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 виданого 19 квітня 2001 року Великобудищанською сільською радою. Успадкованою землею нині померла ОСОБА_2 володіла та користувалась. як власник.

Відповідно до ст.ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Положенням ст. 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають з моменту реєстрації цих прав. Однак зміст ст. 125 ЗК України та порядок реєстрації земельних ділянок був змінений у 2009 році, а Закон України "Про Державний земельний кадастр" почав діяти лише з 01.01.2013 року, тобто після видачі ОСОБА_2 Дерджавного акта та Свідоцтва про право на спадщину за законом та після смерті останньої.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказані вище земельні ділянки належали ОСОБА_2 на законних підставах і є спадковим майном.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ч. 2, 1233, 1268, 1270 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Згідно копії заповіту, посвідченого 25 вересня 2012 року секретарем Великобудищанської сільської ради, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно своєму синові ОСОБА_1 - позивачу по справі.

З довідки Диканської держнотконтори вбачається, що позивач після смерті матері прийняв у встановлений законом строк та порядку спадщину, подавши відповідну заяву, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки через відсутність відомостей у Державному земельному кадастрі про них та через відсутність реєстрації права власності за померлою на 1/3 частинувказаної вище спірної земельної ділянки.

Так як 1/3 частина спірної земельної діялянки, успадкованої після смерті матері ОСОБА_2, відноситься до спільної часткової власності, що перешкоджає позивачеві офрмити право власності на неї, він просив суд виділити цю частку в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 86, ч. 3 ст. 88 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Схемою піділу земельної ділянки, розробленою Полтавською регіональною філією державного підприємства "Центр Державного земеьного кадастру", визначені два варіанти можливого поділу спірної земельної ділянки і позивач просить виділити йому в натурі згідно схеми поділу № 1 земельну ділянку НОМЕР_5 площею 0,8911 га.

Враховуючи, що спірні земельні ділянки є спадковим майном, належали померлій ОСОБА_2 на законних підставах, позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті матері, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно та виділу йому в натурі 1/3 частини спірної земельної ділянки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 319, 364, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1258, 1233-1236, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 78-81, 86, 88 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 2,796 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області та належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6, виданого Великобудищанською сільською радою народних депутатів Диканського району Полтавської області 19 квітня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, право власності на 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 2,796 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області та належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом срії ВКВ № 066062, виданого 23 листопада 2007 року державним нотаріусом Диканської державої нотаріальної контори Полтавської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2643.

Виділити в натурі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/3 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8911 га, позначену НОМЕР_5 на Схемі поділу земельної ділянки НОМЕР_5, виготовленій Полтавською регіональною філією державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", яка знаходиться на території Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області та належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВКВ № 066062, виданого 23 листопада 2007 року державним нотаріусом Диканської державої нотаріальної контори Полтавської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2643.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: