Справа № 298/463/15-ц
Номер провадження 2/298/159/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Тарасевича П.П.,

при секретарі Брітовій Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 до Великоберезнянської селищної ради Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В позові йдеться про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер дідусь позивача, ОСОБА_3, внаслідок чого відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1, на який не було виготовлено правовстановлюючі документи за час життя власника. Спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склав заповіт на ім'я свого онука - позивача ОСОБА_1, посвідчений 11.01.1994 року Великоберезнянським державним нотаріусом, яким заповів усе належне йому майно позивачеві. Оскільки за час життя, правовстановлюючі документи на дану нерухомість за час життя дідуся виготовлені не були, так як на час володіння спадкодавцем домоволодінням діючим законодавством не встановлювався обов'язок державної реєстрації будинків та домоволодінь у межах міст і селищ, а тому позивач не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. Відтак, враховуючи єдиний судовий механізм визнання права власності на майно в порядку спадкування, просить визнати за нею право власності на цей житловий будинок.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак його представник за довіреністю ОСОБА_2 подала заяву в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 18).

Представник відповідача - Великоберезнянської селищної ради також у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю.

Зважаючи на наведене, суд вважає за можливе розгляд справи без участі сторін на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши матеріали справи, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з передбачених ч.4 ст.174 ЦПК України підстав, виходячи з наступного.

З повторно виданого свідоцтва про смерть від 30.04.2015 р. серії НОМЕР_1 вбачається, що дід позивача, ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. (а.с.7), а отже, з моменту його смерті відкрилася спадщина на усе належне померлому під час його життя майно згідно ст.1220 ЦК України.

Зі складеного 11.01.1994 р. померлим ОСОБА_3 заповіту на ім'я ОСОБА_1 вбачається, що перший на час його життя заповів вищевказаний будинок позивачеві (а.с. 9).

З договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності з числом кімнат від одної до п'яти включно від 22.04.1966 року та виписки з рішення № 47 від 20.02.1960 року, вбачається належність дворогосподарства ОСОБА_3 (а.с.10,11).

З технічного паспорту та зі зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 від 09.02.2015 року № 5470, виданого КП «Великоберезнянське РБТІ» вбачається, вартість даного будинку становить 52 524 грн. (а.с. 4-5,12).

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2, виданого Великоберезнянським РВ УМВС України в Закарпатські області 10.12.1997 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою в АДРЕСА_1 з 24.02.2000 року (а.с. 6).

З повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного нотаріального округу Закарпатської області Чурей А.В. № 45/02-01 від 12.05.2015 року, нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за померлим ОСОБА_3, оскільки за життя спадкодавця свідоцтва про право власності на вищевказане нерухоме майно не було виготовлено та не було зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с.8).

Згідно ст. 534 ЦК Української РСР (1963р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 знайшов своє підтвердження під час розгляду справи.

Як роз'яснено в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач позов визнав.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч.1, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Зважаючи на викладені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 534, 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.), ст.ст. 16, 328, 1220, 1268, 1296, 1297 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 60, 90 м.кв (житлова площа 32, 40 м. кв.).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Закарпатської області через Великоберезнянський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні - в той же строк з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження - після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Повний текст судового рішення, виготовлено 25 травня 2015 року.

Головуючий