Справа № 487/8305/15-ц
Провадження № 2/487/3242/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого - судді Біцюк А. В.,

при секретарі - Бавикіній Т. В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання,-

ВСТАНОВИВ:

02.11.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували у шлюбі, в якому народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є студентом другого курсу денної форми навчання ВП «Миколаївського факультету менеджменту і бізнесу Київського університету культури». Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн. щомісячно на час навчання від дня пред'явлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила фактичні обставини, викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на відсутність можливості у відповідача сплачувати аліменти на користь позивачки, оскільки відповідач не має роботи та свого житла, також страждає рядом захворювань. Враховуючи викладене, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також обставини, визнані судом загальновідомими.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Положення частини 2 ст. 182 СКУ, до даних правовідносин не застосовуються, оскільки ними встановлено мінімальний розмір аліментів на дитину, тобто особу, яка не досягла повноліття (ст. 6 СКУ).

Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_4 є студентом другого курсу денної форми навчання ВП «Миколаївського факультету менеджменту і бізнесу Київського університету культури», що підтверджується довідкою від 08.09.2015 р. №045. Стипендії не отримує. Строк закінчення навчання ІНФОРМАЦІЯ_4 рок.

На підставі ч. 2 ст. 61 ЦПК України, суд вважає доведеними ті обставини, що у зв'язку з навчанням сина, мати повнолітнього ОСОБА_4 несе витрати на його утримання, а саме: на харчування, придбання канцелярських товарів і підручників, придбання одягу, оскільки останній стипендії не отримує та не має самостійного заробітку. Проти задоволення позову відповідач заперечує, посилаючись на те, що не має матеріальної можливості утримувати сина. Відповідачем частково доведено обставини, на які він посилається. Судом зокрема встановлено, що відповідач потребує витрат на лікування та оренду житла. Зазначені обставини не є достатніми для того, щоб вважати відповідача таким, що не має можливості утримувати сина, проте суд враховує таку обставину, при визначенні розміру аліментів.

Врахувавши всі зазначені вище обставини, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позову і стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі - у розмірі 500 грн. щомісячно.

Таким чином, суд вважає за можливе стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до закінченням ним навчання.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 гривні в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 209 - 215 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, в розмірі 500 гривень щомісяця на час навчання, починаючи з 02 листопада 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 487 гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя А.В. Біцюк