Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Дербенцевої Т.П.,

Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Простофінанс», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про встановлення нікчемності кредитного договору, визнання недійсним договору застави транспортного засобу, стягнення суми, за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Простофінанс» (далі - ТОВ «Простофінанс»), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), про встановлення нікчемності кредитного договору, визнання недійсним договору застави транспортного засобу, стягнення суми.

Зазначала, що 11 липня 2008 року між нею та ТОВ «Простофінанс» було укладено кредитний договір № 1, за умовами якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 84 600 грн на строк до 10 липня 2013 року зі сплатою 13, 99 % річних для розрахунку за транспортний засіб. Виконання зобов'язань за договором забезпечено заставою автомобіля НОМЕР_1, 2008 року випуску за договором від 11 липня 2008 року.

Разом з тим, екземпляр кредитного договору із підписом банку їй не надавався, що свідчить про недотримання встановленої для такого договору письмової форми. Доказів переходу прав кредитора до ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року не надано.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила поновити їй строк звернення до суду, встановити нікчемність кредитного договору, визнати недійсним з моменту укладення договір застави транспортного засобу та стягнути на її користь із ТОВ «Простофінанс» 22 543, 53 грн різниці між сумою отриманих та сплачених за нікчемним правочином коштів.

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 37 916, 96 грн, із яких: 26 365, 44 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 503, 68 грн - проценти, 1 776, 60 грн - комісія, 3 271, 24 грн - штраф, посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує зобов'язання за договором кредиту, внаслідок чого станом на 11 серпня 2013 року утворилася заборгованість у вказаному розмірі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2014 року, у позові ОСОБА_3 відмовлено, позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 916, 96 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що 11 липня 2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Простофінанс» було укладено кредитний договір № 1, за умовами якого позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 84 600 грн на строк до 10 липня 2013 року зі сплатою 13, 99 % річних для розрахунку за транспортний засіб. Виконання зобов'язань за договором забезпечено заставою автомобіля НОМЕР_1, 2008 року випуску за договором від 11 липня 2008 року.

Факт отримання коштів за вказаним договором визнається позичальником.

За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Дослідивши зміст вимог і заперечень сторін, перевіривши ці доводи наданими доказами, суди встановили, що кредитний договір № 1 від 11 липня 2008 року викладений на паперовому носієві у двох примірниках, які підписані ОСОБА_3 та представником ТОВ «Простофінанс» із прикладенням печатки товариства. На підставі встановленого суди дійшли обґрунтованого висновку про укладення кредитного договору із додержанням вимог ст. ст. 207, 1055 ЦК України.

Крім того, правильними є висновки судів про те, що обставини погашення ОСОБА_3 кредиту у порядку, передбаченому договором, та прийняття кредитором виконання, свідчать про визнання сторонами кредитних відносин між ними та створення таким договором прав та обов'язків для них (ч. 2 ст. 1218 ЦК України).

Договір застави транспортного засобу має похідний характер від основного зобов'язання, яке ним забезпечено, тому за дійсності кредитного договору є дійсним і договір забезпечення.

Права ТОВ «Кредитні ініціативи» як нового кредитора у зобов'язанні підтверджуються договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року (а. с. 101-106), про що боржник повідомлялася листами віл 02 серпня 2012 року, 18 вересня 2012 року, 22 січня 2013 року (а. с. 7, 9).

За таких обставин, доводи касаційної скарги про нікчемність кредитного договору, недійсність договору застави та необізнаність зі зміною кредитора у зобов'язанні є безпідставними.

Доводів щодо неправильності розрахунків кредитної заборгованості у касаційній скарзі не наведено.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Н.А. Горелкіна

Т.П. Дербенцева

О.І. Євтушенко

В.І. Мартинюк