АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів сплачених в рахунок виконання робіт та моральної шкоди, -

УСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1, просив суд стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 8800 грн. і заподіяну моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. та витрати за надання юридичних послуг, судові витрати. В обґрунтування позову зазначав, що 08.10.2012 р. він уклав з фізичною особою підприємцем - ОСОБА_1 договір № 123 по улаштуванню конструкцій та облицювання балкону квартири, що підтверджується нарядом-замовленням, підписаним сторонами. Вартість виконання робіт складає 6460,00 грн., які позивач сплатив відповідачеві. ОСОБА_1 зобов'язався у місячний строк облаштувати та облицювати балкон, проте умов договору не виконав, ремонтні роботи провів не якісно, допущено ряд недоліків. Відповідач зобов'язувався усунути недоліки, однак в подальшому це зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим 01.10.2013 р. позивач звернувся до ДП Київського науково-дослідного інституту незалежних експертиз для проведення будівельно-технічної експертизи виконаних робіт по облаштуванню та облицюванню балкону, за проведення якої сплатив 1500,00 грн. Згідно висновку № 140324-001 експертного будівельно-технічного дослідження від 24.03.2014 року встановлено, що виявлені в ході проведеного діагностичного обстеження дефекти конструкцій скління та облицювання балкону є критичними та підлягають безумовному усуненню; виконані роботи за договором підряду підлягають прийняттю тільки за умови усунення виявлених дефектів і недоробок. Крім того, позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки відволікання від своїх нагальних справ та звернення до різних інстанцій негативно вплинули на його стан здоров'я, зіпсувались відносини з членами сім'ї, з'явився розлад сну.

Унікальний номер справи: 756/7724/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5295/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кричина А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року позов задоволено частково. Розірвано договір побутового підряду від 08.10.2012 року укладений між Суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 6460,00 грн. (шість тисяч чотириста шістдесят грн. 00 коп.) сплачених в рахунок виконання робіт, 1500,00 грн. (одна тисяча п'ятсот грн. 00 коп.) сплачених за проведення експертизи, 3000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.) моральної шкоди та 2345,00 грн. (дві тисячі триста сорок п'ять грн. 00 коп.) судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що ухвалюючи рішення, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, суд безпідставно прийшов до помилкового висновку, що станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції ОСОБА_3 розрахувався з ОСОБА_1 за проведені 08.10.2012 р. роботи, сума боргу позивача складає 6360,00 грн., з яких 3360,00 грн. за використані матеріали та 3000,00 грн. за проведені роботи.

Зазначає, що відповідно до абз. 14 ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадянського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Посилається, що в матеріалах справи не було жодного належного доказу щодо передачі коштів у розмірі 6460,00 грн.

Зазначає, що ОСОБА_3 ніколи не звертався до ОСОБА_1 щодо усунення недоліків встановлених балконних конструкцій, суду не надано також належних доказів звернення позивача до відповідача з приводу усунення таких недоліків, та більше того, позов поданий через 1 рік 4 місяці після їх установки, а наряд-заказом встановлено гарантійний строк в 1 рік, тому ОСОБА_1 не має жодного відношення до дефектів і недоробок балкону, зазначених у висновку експертизи.

На думку апелянта, судом необґрунтовано, без належних доказів, стягнуто моральну шкоду та судові витрати на правову допомогу у розмірі 2100,00 грн., оскільки в судовому засіданні на стороні позивача не був присутній адвокат або інший фахівець права.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч. 1 ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.10.2012 р. між ОСОБА_3 та Суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 був укладений договір підряду, що підтверджується нарядом-замовлення від 08.10.2012 року, згідно якого позивач здійснив оплату за роботу на суму 6460,00 грн., а відповідач встановив гарантій строк 1 рік, починаючи з 08.10.1012 року. (а.с. 6)

Також встановлено, що у період дії гарантії позивач виявив недоліки у роботі відповідача по встановленню балконних конструкцій та звертався до нього про їх усунення. Крім того, у зв'язку з відмовою відповідачем виконати свої зобов'язання та усунути недоліки позивач подав звернення до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, згідно наданої відповіді від 01.08.2013 року в ході проведеної перевірки опитано ОСОБА_6, який пояснив, що він не являється приватним підприємцем, перебуває на пенсії, однак від своїх зобов'язань не відмовляється і виконає їх у найкоротший термін, (а.с.7)

Факт неякісного виконання робіт відповідачем підтверджується наявним в матеріалах справи висновком № 140324- 001 експертного будівельно-технічного дослідження від 24.03.2014 року, згідно якого в результаті проведеного діагностичного обстеження експертиза прийшла до висновку, що виконані роботи за договором підряду роботи з облицювання та скління балкону за адресою: АДРЕСА_1 підлягають прийняттю тільки за умови усунення виявлених дефектів і недоробок, (а.с. 14-20)

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про розірвання договору побутового підряду від 08.10.2012 року, який укладений між Суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 та ОСОБА_3, оскільки відповідно до висновків вищевказаної експертизи встановлені істотні недоліки у виконаних роботах по встановленню балконних конструкцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині рішення, оскільки згідно ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред'явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами, умовами договору, а у разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного

законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК Україні майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як вбачається з пояснень, наданих позивачем та відповідачем в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, сторони підтвердили факти підписання договору-наряду, який з урахуванням викладених в ньому умов виконання робіт, строків, оплати, фактично є договором підряду, повного розрахунку за вказаним договором у сумі 6460,00 грн., та виконання зазначених в договорі робіт.

Колегія суддів за вказаних обставин вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що задоволенню підлягають вимоги позивача щодо стягнення на його користь матеріальних збитків за неналежне виконання договору підряду від 08.10.2012 року, а саме в розмірі 6460,00 грн. сплачених в рахунок виконання робіт (а.с. 6), та 1500,00 грн. сплачених за проведення експертизи, згідно рахунку № 140130-01 від 30.01.2014 року (а.с. 13).

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. моральної шкоди з огляду на таке.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає їх обґрунтованими, та зазначає, що ні суду першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи позивачем не надано належні і допустимі докази про факт завдання моральної шкоди, не надано доказів , які саме душевні хвилювання він зазнавав, які саме витратив додаткові зусилля і час для поновлення своїх прав у судовому порядку, яким саме чином порушено його звичний життєвий ритм та не доведено причинно-наслідковий зв'язок розладу сну та установки балконних конструкцій. При цьому жодних доказів звернення до лікарів відносно розладу здоров'я позивачем також не надано.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини 4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди коштів у розмірі 3000,00 грн. слід скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Відносно доводів апеляційної скарги про те, що в частині стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 2100,00 грн. рішення суду теж неправомірне, оскільки задовольнивши дану позовну вимогу, суд 1-ї інстанції не звернув увагу на те, що в судових засіданнях на стороні позивача не був присутнім адвокат або інший фахівець права, колегія суддів частково з ними погоджується та зазначає наступне.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача коштів у сумі 2345,00 грн. судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, позивачем сплачено 245,00 грн. судового збору та 2100,00 грн. для відшкодування витрат на правову допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції взяв до уваги квитанції адвоката Дніпровської колегії адвокатів №2 Трепак В.М. на суму 2100,00 грн. ( а.с.11, 55-57), при цьому необґрунтовано врахувавши, що всі вказані в ньому адвокатські послуги, а саме: надання юридичних послуг, участь у судових засіданнях, підлягають компенсації як витрати на правову допомогу.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки згідно Закону України N 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно ст.8 Закону України «Про державний бюджет України» розмір щомісячної мінімальної заробітної плати встановлено у розмірі 1218 грн.00 коп, 40% від цього розміру становить 487,20 грн.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом ТрепакВ.М. не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування послуг, зазначених у вказаних квитанціях, не надано доказів вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, з вказаних в квитанціях послуг знайшов підтвердження лише факт участі адвоката Трепак В.М. у судовому засіданні 08.09.2014 р. (а.с. 38) загальною тривалістю 0 год. 08 хв. Х 487,20 = 65,00 грн., отже вказана сума наданих послуг є доведеною і підлягає стягненню, як компенсація витрат ОСОБА_3 на правову допомогу.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року в частині стягнення коштів на відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 2100 грн. 00 коп. змінити шляхом зменшення суми 2100 грн. 00 коп. до суми 65 грн. 00 коп.

В частині стягнення відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору в розмірі 245,00 грн. (а.с. 1), вказані витрати є доведені, зменшенню чи зміні не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року в частині стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3моральної шкоди коштів у розмірі 3000,00 грн. - скасувати,

та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту: в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 моральної шкоди коштів у розмірі 3000,00 грн. - відмовити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року в частині стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3, коштів на відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 2100 (дві тисячі сто) грн. 00 коп. - змінити шляхом зменшення суми 2100 (дві тисячі сто) грн. 00 коп. до суми 65 (шістдесят п'ять) грн. 00 коп.

В решті рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: