АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/3681/15-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/2080/К/15 суддя Бардін О.С.
Категорія - 44 (І) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.

при секретарі: Петренко К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 20015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, виселення, зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку. Змінивши предмет позову просила усунути їй перешкоди в користуванні власністю - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2009 р. та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.06.2014 р. належить квартира АДРЕСА_1. У вказаній квартирі проживає та зареєстрований її брат, відповідач по справі ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що відповідач є тимчасовим мешканцем, а не членом сім'ї власника, який вселився та проживає за її згодою, чим на момент звернення з позовом до суду чинить позивачу перешкоди в користуванні житлом, тому вона звернулась з даним позовом до суду.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права та відмовлено у задоволенні позовних вимог на підставі того, що відповідач є колишнім членом сім'ї позивача, а тому за ним зберігається право користування квартирою. Проте представник позивача вважає, що суд першої інстанції, не врахував той факт, що відповідач вселився в спірну квартиру до оформлення права власності на неї за позивачем з дозволу попереднього власника. Вважає невірним застосування до спірних правовідносин вимог ст. 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України, оскільки сторони є рідними братом та сестрою та не мешкають однією сім'єю з дитинства, в той час коли в зазначених нормах йдеться мова про колишніх членів сім'ї власника житлового приміщення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2009 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.06.2014 року належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.7,9,8,10 - копії свідоцтв, витягів).

При цьому при отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті батька відповідач відмовився від 1/3 частини спадкового майна на користь позивачки.

В зазначеній квартирі проживає відповідач та був в ній зареєстрований на час смерті матері ОСОБА_5 (а.с. 11 - довідка).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин вимог ст. 405 ЦК України та 156 ЖК України, оскільки сторони по справі не є членами сім'ї, колегія суддів не приймає до уваги у зв'язку з таким.

На сьогодні в законодавстві поняття "член сім'ї" застосовується в різних значеннях в залежності від сфери правовідносин. Так відповідно до частини 2 статті 64 Житлового кодексу УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до пункту 1.26 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" членами сім'ї фізичної особи вважаються її чоловік або дружина, прямі родичі (діти або батьки) як фізичної особи, так і її чоловіка або дружини, а також чоловік або дружина будь-якого прямого родича фізичної особи або її чоловіка (дружини).

Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суду не приймаються до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки рішення суду та незгодою з висновками суду по оцінці доказів.

Отже, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 є членом сім'ї власника, оскільки є братом позивача, тривалий час проживав у спірній квартирі зі згоди попередніх власників - батьків сторін, як близький родич, не є тимчасовим мешканцем, не має іншого житла. Більш того, власником зазначеної квартири позивач стала на підставі спадкування за заповітом та за законом за умови відмови відповідача від спадкування на її користь. Також враховуючи, що позивачем не доведено наявності у відповідача іншого місця проживання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відтак, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, як недоведена, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 20015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: