Провадження № 2/712/1120/15
Справа № 712/2077/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі - ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про скасування арешту накладеного постановами державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про скасування арешту накладеного постановами державного виконавця, посилаючись на те, що 10 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/02-2/783-08, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 70 000 доларів США із ставкою 15% річних строком на 84 місяці.

В забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору, між ОСОБА_1 та банком було укладено договір іпотеки № 014/02-2/783-08 від 10 червня 2008 року, за умовами якого Банк має право у випадку невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна, а саме за рахунок належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1. В зв'язку з тим, що зобов'язання ОСОБА_2 перед Банком не виконано і станом на 21 січня 2015 року заборгованість складає 133 385,39 доларів США, виникла необхідність в реалізації предмета іпотеки.

На виконанні Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 45149497, щодо стягнення з позивача, як боржника, боргів в тому числі й на користь Банку. В ході виконання даного зведеного виконавчого провадження, державний виконавець своєю постановою АА № 770367 від 17 листопада 2009 року та постановою АА 967429 від 01 листопада 2010 року наклав арешт на належну йому квартиру АДРЕСА_1, яка на той час вже перебувала в іпотеці Банку.

Наявність арештів накладених постановами державного виконавця заважає позивачу реалізувати предмет іпотеки для погашення заборгованості перед Банком, який має першочергове право на повернення коштів, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги уточнив та просив скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01 листопада 2010 року Серія АА № 967429, якою накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_1; Постанову Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 листопада 2009 року Серія АА № 770367, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 в межах суми боргу 109 731 грн. 98 коп., в частині накладення арешту на квартиру, загальною площею 57,6 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_1 - скасувати.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 10 червня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/02-2/783-08, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 70 000 доларів США із ставкою 15% річних строком на 84 місяці.

В забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору, між ОСОБА_1 та банком було укладено договір іпотеки № 014/02-2/783-08 від 10 червня 2008 року, за умовами якого Банк має право у випадку невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна, а саме за рахунок належної позивачу на праві власності квартири АДРЕСА_1.

В зв'язку з укладенням договору та посвідченням іпотеки, 10 червня 2008 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Довгань О.Я., було накладено заборону відчуження, визначеної в договорі іпотеки, квартири до припинення договору іпотеки.

В зв'язку з тим, що зобов'язання ОСОБА_2 перед Банком не виконано і станом на 21 січня 2015 року заборгованість складає 133 385,39 доларів США, виникла необхідність в реалізації предмета іпотеки.

На виконанні Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 45149497, щодо стягнення з позивача, як боржника, боргів в тому числі й на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Судом встановлено, що постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 листопада 2009 року Серія АА № 770367, накладено арешт на все майно ОСОБА_1 в межах суми боргу 109 731 грн. 98 коп.

Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01 листопада 2010 року Серія АА № 967429, накладено арешт на квартиру, загальною площею 57,6 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_1

Таким чином, на момент винесення державним виконавцем постанов про накладення арешту на майно ОСОБА_1, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1, остання вже перебувала в іпотеці Банку.

Відповідно до ч. 6 та ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходом примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 52 цього ж Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

За ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця,

згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 33 цього ж Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Тому з урахуванням положень ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання. допускається лише за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Таким чином, стягнення в межах зведеного виконавчого провадження на вищезазначене квартиру, яка є предметом іпотеки, для задоволення потреб стягувачів, які не є іпотеко держателями, за відсутності підстав, передбачених ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» є порушенням зазначеного Закону.

Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки Договір іпотеки був укладений та зареєстрований в Державному реєстрі заборон та відчужень значно раніше, ніж винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вважається пріоритетним обтяжувачем.

Наявність арештів предмета іпотеки заважає позивачу реалізувати предмет іпотеки для погашення заборгованості перед Банком, який має першочергове право на повернення коштів вимог.

У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права позивача необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити заставне майно з-під арешту.

У відповідності до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 р. № 14 дії державного виконавця, пов'язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків. До таких правовідносин мають застосовуватись загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення позову, оскільки Банк не є стороною та учасником виконавчого провадження в порядку вимог ст. ст. 11, 16 Цивільного кодексу України має повне право звернутись в порядку позовного провадження до суду.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212- 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 16 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01 листопада 2010 року Серія АА № 967429, якою накладено арешт на квартиру, загальною площею 57,6 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_1.

Постанову Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 листопада 2009 року Серія АА № 770367, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 в межах суми боргу 109 731 грн. 98 коп., в частині накладення арешту на квартиру, загальною площею 57,6 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_1 - скасувати. В решті постанову - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: