Справа № 338/1809/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1510/2015
Головуючий у 1 інстанції Гутич П.Ф. П. Ф.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника ТОВ «Омега-Стар» Трефянчина А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега-Стар» про звернення стягнення на предмет іпотеки, з апеляційною скаргою представника ПАТ «Дельта Банк» на рішення Богородчанського районного суду від 10 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року представник позивача звернувся з даним позовом та просив ухвалити рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - тваринницьку ферму в АДРЕСА_1 та чотирьохрядний корівник в за цією ж адресою, що належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором , сумою 222 251, 84 гривень шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Заявлені вимоги представник обґрунтував тим, що 26 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТзОВ «Омега-стар» було укладено кредитний договір №0, згідно з яким Банк передав позичальнику грошові кошти в сумі 250 000 гривень до повного повернення кредиту. Додатковою угодою №2 від 20 листопада 2009 року строк погашення кредиту продовжений до 07 березня 2013 року. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між Банком та ОСОБА_3 в той ж день укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю приміщення тваринницької ферми площею 1807, 2 кв.м та чотирьохрядного корівника площею 1561, 9 кв.м, розташованих у с. Горохолина Богородчанського району.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «ДельтаБанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» право вимоги переходить до боржників для реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Згідно укладеного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Позичальник умови кредитного договором належним чином не виконав, неодноразово попереджувався, однак зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 09 жовтня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 222 251, 84 гривень, з яких сума заборгованості за кредитом - 108 586, 97 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 11 899, 32 гривень, розмір нарахованих відсотків за кредитом - 88 070, 31 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 8 695, 24 гривень, штраф - 5000 гривень.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 16 січня 2015 року до участі у справі залучено ОСОБА_4 як правонаступника після смерті майнового поручителя ОСОБА_3

Рішенням Богородчанського районного суду від 10 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення представник Банку подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Представник у скарзі зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував всі обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Суд не звернув уваги на зміст договірних зобов'язань, а майновий поручитель та його поручитель зобов'язані погасити кредитну заборгованість за рахунок власного майна.

Апелянт вважає, що суд позбавив позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки передбаченого ЗУ «Про іпотеку» та договором.

Вислухавши суддю-доповідача, представника третьої особи, який вимоги апеляційної скарги заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про що скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що строк дії кредитного договору закінчився 07 березня 2013 року, порука за договором іпотеки від 20 листопада 2009 року укладеним із ОСОБА_3 відповідно до ч.4 ст. 559 ЦПК України припинилась, оскільки Банк протягом 6 місяців з дня закінчення основного зобов'язання не звернувся за стягненням та позивачем не представлено доказів того, що іпотекодавцю та його правонаступнику пред'являлась вимога про усунення порушення основного зобов'язання, як цього вимагає ст. 35 ЗУ «Про іпотеку».

Однак, такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення і ухвалення нового.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 26 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТзОВ «Омега-Стар» укладено кредитний договір, за яким Банк надав позичальнику кредит в сумі 250 000 гривень, а позичальник зобов'язувався його повернути до 10 березня 2011 року. Додатковою угодою №2 від 20 листопада 2009 року строк погашення кредиту продовжений до 07 березня 2013 року (а.с. 5-20).

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між Банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець передав в іпотеку іпотеко держателю приміщення тваринницької ферми площею 1807, 2 кв.м та чотирьохрядного корівника площею 1561, 9 кв.м, розташованих в с. Горохолина Богородчанського району (а.с. 21-25).

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3 13 грудня 2011 року помер, а спадщину після його смерті прийняла дружина ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину від 09. 11 .2012 року (а.с. 83-84)

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с. 27).

Згідно зі статями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Позичальник зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість ТзОВ «Омега-Стар» перед ПАТ «Дельта Банк» становить 222251, 84 гривень, з яких сума заборгованості за кредитом - 108 586, 97 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 11 899, 32 гривень, розмір нарахованих відсотків за кредитом - 88 070, 31 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 8 695, 24 гривень, штраф - 5000 гривень. Жодна із сторін у даній справі правильності суми заборгованості за кредитним договором не оспорює

Відповідно до ст. 1 Закону України від 5 червня 2003 року «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 зазначеного Закону встановлено, що іпотека припиняється у разі:

- припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

- реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору недійсним;

- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

- з інших підстав, передбачених цим Законом.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Відповідно до пунктів 9, 23, 37 постанови Пленумe Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30 березня 2012, № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

При вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до ст. 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч. 3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Представник третьої особи підтвердив у засіданні, що рішення Богородчанського районного суду від 09 липня 2015 року про задоволення позову ОСОБА_4 про визнання припиненим договору іпотеки та виключення майна з реєстру обтяжень не вступило в законну силу.

Відповідач чи третя особа жодним доказом не спростували заяву представника позивача про те, що Банк про смерть майнового поручителя ОСОБА_3 13 грудня 2011 року дізнався тільки із листа від 27 грудня 2014 року.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів вважає, що пред'явлений позов Банку підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Дельта Банк» задоволити.

Рішення Богородчанського районного суду від 10 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега Стар» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором укладеним 20 листопада 2009 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 посвідченим приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Острогляд Я.В.., зареєстрованим в реєстрі за №525-52 б, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є позивач ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Омега-стар» №0 в розмірі 222 251, 84 гривень, з яких сума заборгованості за кредитом - 108 586, 97 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 11 899, 32 гривень, розмір нарахованих відсотків за кредитом - 88 070, 31 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 8 695, 24 гривень, штраф - 5000 гривень нарахованих на 09 жовтня 2014 року а саме:

нерухоме майно - тваринницьку ферму, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Горохолинською сільською радою 13 квітня 2006 року, яке успадковано стадкоємцем ОСОБА_4 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 листопада 2012 року виданого державним нотаріусом Богородчанської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1853.

чотирьохрядний корівник, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Горохолинською сільською радою 14 грудня 2004 року яке успадковано стадкоємцем ОСОБА_4 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 листопада 2012 року виданого державним нотаріусом Богородчанської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1849 шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закон визначивши початкову ціну кожного нерухомого іпотечного майна успадковане після смерті іпотекодавця ОСОБА_4 на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Решту коштів від реалізації повернути спадкоємцю іпотекодавця ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 2 222,52 гривень судових витрат.

Рішення набирає законної сили з часу її проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Р.Й. Матківський

Я.Д. Горблянський

В.Д. Фединяк