Справа № 606/434/15-ц
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2015 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди матері, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області, про надання дозволу для виїзду дитини за кордон без згоди батька. У своїй позовній заяві позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказав, що від укладеного із відповідачем шлюбу у нього народились діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Син ОСОБА_3 перебуває на лікуванні у медичному центрі РАМБАМ (Ізраїль), згідно із медичним заключенням якого для його хворого сина ОСОБА_3 необхідно донора, яким може бути його рідний неповнолітній брат ОСОБА_4. Однак, позивач не може оформити проїзний документ ОСОБА_4 через відсутність та відмову відповідача у наданні письмової згоди як матері дитини, тому просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не з»явився, у позові вказав про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог із мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, орган опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області у судове засідання не з»явилась, подала до письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження від 8 червня 2005 року, виданого Плебанівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 8 червня 2005 року зроблено відповідний запис № 5, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Крім того, у позивача та відповідача є ще один син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно із медичним заключенням медичного центру РАМБАМ (Ізраїль) ОСОБА_3 хворіє гіпереозинофільним синдромом, в даний час перебуває на обстеженні у вказаному медичному центрі. Для лікування хворого ОСОБА_3 та з метою трансплантації йому кісткового мозгу необхідно донора, яким може бути його брат ОСОБА_4.

Відповідно до змісту пунктів 1, 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Мати дитини - відповідач у справі ОСОБА_2 із-за своєї відсутності відмовляється надати дозвіл на виїзд сина за кордон, не пояснюючи причину відмови.

Згідно з статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Також статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частинами 1,2 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до змісту пункту 2? Постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України.

Згідно з абз.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктами 17, 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року №380, встановлено, що проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорт батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти.

Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими та підлягають до задоволення, шляхом надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньому ОСОБА_4 за межі території України у супроводі батька ОСОБА_1 без згоди матері.

На підставі наведеного, керуючись ст.160, 161 СК України, ст.10, 11, 60, 209, 210, 212-215 ЦПК України, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди матері - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу матері ОСОБА_2 оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, за межі України, на період з 5 березня 2015 року до 23 травня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Головуюча - суддя Л.С.Ромазан