Справа № 428/4758/14-ц
Провадження № 2/428/218/2015
20 січня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Посохова І.С.,
при секретарі Колядінцевій П.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи Терьошина С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, треті особи Сєвєродонецький міський відділ Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_4, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, треті особи Сєвєродонецький міський відділ Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_4.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 13.01.1998 року, виданого розпорядженням керівника Державного підприємства «Сєвєродонецька ТЕЦ» від 17.10.1997 року, вона приватизувала та стала власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Крім неї, у даній квартирі мешкає та зареєстрований з 10.11.2001 року, її син ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_3, вона дала згоду на реєстрацію у її квартирі за адресою: АДРЕСА_1, доньки її померлої сестри, громадянки РФ, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка раніше мешкала у РФ, республіка Бурятія, м. Улан Уде. Пізніше, за проханням племінниці, з метою отримання державної допомоги по народженню дитини, у квартирі за вищевказаною адресою був зареєстрований її син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час, більше двох років ОСОБА_3 разом зі своїм сином у належній позивачу квартирі не проживає, та місце фактичного її проживання їй не відомо, хоча перешкоди в користуванні вищевказаною квартирою ані відповідачу, ані дитині, вона не чинила. В добровільному порядку відповідач на її вимоги знятися з реєстрації з квартири та зареєструватися за місцем фактичного місця проживання не бажає. Крім цього, позивач вимушена вносити плату за відповідача за надані послуги житлово-комунального підприємства.
У зв'язку з викладеним позивач просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, підтвердила доводи, викладені у позовній заяві та пояснила, що відповідачу після народження дитини не виплачували соціальну допомогу, тому вона попросила зареєструвати її та її дитину у квартирі. Відповідач з моменту реєстрації в квартирі була там лише кілька разів, вона ніколи не проживала у цій квартирі, а потім вийшла заміж. На теперішній час добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, хоча квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності лише позивачу ОСОБА_1 Останні 4 місяці відповідач перебувала у м. Москва, а зараз повернулась до м. Сєвєродонецька. В спірній квартирі вона не проживає, а лише дзвонить по телефону з погрозами. Наявність зареєстрованих у квартирі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не дає можливості ОСОБА_1 розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Вона хоче продати квартиру і виїхати з міста. Також, вона є пенсіонеркою і сплачувати комунальні платежі за всіх зареєстровах осіб у квартирі вона матеріально не взмозі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав заявлені вимоги, підтвердив доводи, викладені в позовній заяві, просив суд позовні вимоги задовольнити.
У судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Терьошин С.С. заперечував проти задоволення позову та пояснив, що до їхньої служби ніяких скарг щодо дитини ОСОБА_4 не надходило, перевірок за власною ініціативою вони не проводять. Також, згідно з чинним законодавством неповнолітню дитину не можливо виписати з житла в разі відсутності іншого, аніж спірна квартира, житла у ОСОБА_4 та ОСОБА_3
Представник третьої особи Сєвєродонецького міського відділу Управління Державної міграційної служби України у Луганській області в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що позивача ОСОБА_1 знає більше 10 років та проживає у сусідньому будинку. Він з дружиною часто ходить в гості до позивача. Бачив відповідачку всього один раз років 10 тому назад. Зі слів самої ОСОБА_1 він знає, що відповідач є її племінницею і зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, разом зі своєю дитиною за її проханням. Дитини і особистих речей ОСОБА_4 він в квартирі ніколи не бачив.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що позивача ОСОБА_1 знає з 1997 року бо вони проживають в одному будинку за адресою АДРЕСА_1. Вони живуть в одному під'їзді. Племінницю ОСОБА_3 бачила з маленькою дитиною лише 2 рази на початку 2000 років. Вони не спілкувалися. Більше після цього вона їх не бачила. З ОСОБА_1 вона спілкується та бачиться дуже часто - кожного дня або через день, буває в гостях у неї в квартирі. Дитячих речей у квартирі вона не бачила. Зі слів позивача знає, що ОСОБА_3 їздила до м. Москва, що з чоловіком вона не проживає і де живе на теперішній час ніхто не знає.
Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 13.01.1998 року, виданого Сєвєродонецьким ДВП об'єднання «Азот» на підставі розпорядження від 17.10.1997 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1.
Згідно з копією домової книги у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6
Згідно з актами від 24.06.2014 року та від 28.10.2014 року, складеними представником КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», при перевірці факту проживання та опитуванні сусідів підтверджено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, крім ОСОБА_1, 1949 р.н., та ОСОБА_5, 1971 р.н., фактично ніхто не проживає з грудня 2011 року по теперішній час.
Згідно з довідкою № 2412 від 24.06.2014 року, виданою КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», за адресою АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_3 - племінниця, ОСОБА_6 - син племінниці.
Копією розписки від 19.01.2014 року підтверджується, що ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що не проживає разом з тіткою ОСОБА_1 зобов'язується виписатися з квартири до 01.06.2014 року.
Згідно з копією паспорту серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є громадянкою Російської Федереції.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 30 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6. Батьком дитини записаний ОСОБА_4, матір'ю - ОСОБА_3.
Згідно з листом відділу освіти Сєверодонецької міської ради № 1166 від 07.11.2014 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, був зарахований 19.09.2013 року до списочного складу комунального дошкільного навчального закладу (ясел-садка) комбінованого типу № 10 Сєвєродонецької міської ради і знаходиться у списочному складі вищезазначеного ДНЗ № 10. З 27.06.2014 року ОСОБА_6 перебував вдома в оздоровчий період.
Як встановлено з пояснень позивача ОСОБА_1 існування реєстрації відповідача та її сина в квартирі порушує її права, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача, який у комунальних витратах участі не приймає. Судом також встановлено, що відповідач зі своїм малолітнім сином не проживають у вказаній квартирі більше двох років.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 16-річного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
Враховуючи вищенаведені правові норми та встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд вважає, що місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є місце проживання її батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які за адресою: АДРЕСА_1, фактично не проживають.
За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач ОСОБА_3 разом зі своїм сином ОСОБА_6 не є співвласниками квартири позивача, не мають будь-якого укладеного договору з власником квартири та дійсно не проживають у квартирі АДРЕСА_1 більше ніж один рік і судом не встановлено поважних причини їх відсутності, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 29, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, треті особи Сєвєродонецький міський відділ Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Луганської області, ОСОБА_4, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Харківської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ