Справа № 143/1507/14-ц Провадження № 22-ц/772/665/2015Головуючий в суді першої інстанції Марченко Л. В.
Категорія 48 Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Денишенко Т.О., Луценко В.В.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 23.12.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, про визнання частково незаконним рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської РДА, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, про визнання частково незаконним рішення, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після їх розлучення, з січня 2013 року дитина залишилась проживати з позивачем. ОСОБА_2 звернулась із заявою до районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської РДА про визначення її участі у вихованні доньки. Рішенням районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської райдержадміністрації від 19.08.2014 року № 1 надано можливість ОСОБА_2 спілкуватися з донькою ОСОБА_4, 2008 року народження і приймати участь у її вихованні, в тому числі забирати доньку по місцю свого проживання на період відпустки матері та шкільних канікул дитини. Проте позивач не згоден з таким рішенням комісії в частині надання можливості ОСОБА_2 забирати доньку по місцю її проживання на період відпустки матері та шкільних канікул дитини, оскільки вважає, що будинок в якому проживає ОСОБА_2 не облаштований в повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини та не відповідає санітарно-гігієнічним умовам. Вважає, що приймаючи таке рішення комісія не дослідила в яких умовах буде знаходитись дитина при короткочасному спілкуванні з матір'ю та пришла до передчасного висновку про можливість її проживання в даному будинку. За таких обставин просив визнати незаконним рішення районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської РДА від 19.08.2014 року № 1 в частині надання можливості ОСОБА_2 забирати доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по місцю свого проживання на період відпустки матері та шкільних канікул дитини.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2014 року позов задоволено. Скасовано п. 2 ч. 1 рішення № 1 від 19.08.2014 року районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської райдержадміністрації, яким надано можливість ОСОБА_2 «...забирати доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 по місцю свого проживання на період відпустки матері та шкільних канікул дитини».

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування усіх обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської райдержадміністрації від 19.08.2014 року №1 надано можливість ОСОБА_2 спілкуватися з донькою ОСОБА_4, 2008 року народження і приймати участь у її вихованні, в тому числі забирати доньку по місцю свого проживання на період відпустки матері та шкільних канікул дитини.

В свою чергу позивач ОСОБА_3 звернувся із заявою до районної комісії з питань захисту прав дитини про перегляд рішення №1 від 19.08.2014 року, в частині, якою надано можливість ОСОБА_2 забирати доньку по місцю свого проживання на період відпустки матері та шкільних канікул дитини. За наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 було прийнято рішення районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської райдержадміністрації від 09.12.2014 року №3, яким надано дозвіл ОСОБА_2 спілкуватися з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і приймати участь у її вихованні, в тому числі забирати доньку по місцю свого проживання в с.Токарі Лохвицького району Полтавської області за попередньою домовленістю батьків дитини і за потреби в присутності батька. Також рекомендовано батьку дитини - ОСОБА_3 сприяти спілкуванню дитини з матір'ю.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи п.2 ч. 1 рішення районної комісії з питань захисту прав дитини від 19.08.2014 року № 1, суд першої інстанції з посиланням на положення Сімейного кодексу України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», виходив з того, що відповідачем при прийняті свого рішення не було отримано письмового висновку, щодо відомостей обстеження умов в будинку в с.Токарі Лохвицького району Полтавської області, в якому проживає ОСОБА_2 та прийняття відповідачем, в ході розгляду даного позову, рішення № 3 від 9.12.2014 року яким переглянуте Рішення №1 від 19.08.2014 року, що не суперечить інтересам позивача ОСОБА_3 та малолітньої дитини.

Відкриваючи провадження по справі, розглядаючи спір та приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції залишив поза увагою, що позов пред'явлено до особи, яка не може бути відповідачем по справі.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

З матеріалів справи вбачається, що позов пред'явлений та вирішений судом до районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської районної державної адміністрації, в той час як остання є консультативно-дорадчим органом, що утворюється головою відповідної держадміністрації та не є юридичною особою, а тому не може бути стороною по справі. Так, у даній справі належним відповідачем мала б бути саме Погребищенська районна державна адміністрація.

Суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, задовольнив вимоги до особи, яка не може бути стороною по справі.

Крім того, судом, в порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства, не перевіривши відповідність закону такого способу захисту цивільного права, вирішено скасувати пункт рішення комісії, хоча позивачем у позові заявлено вимогу про визнання його незаконним і відповідна заява про зміну вимог позову у справі відсутня.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції не може бути залишено в силі та підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог до районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської райдержадміністрації, що не позбавляє права ОСОБА_3 звернутися до суду з позовом до належного відповідача виклавши вимоги у спосіб передбачений законами України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 23.12.2014 року - скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, про визнання частково незаконним рішення- відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: А.Ю.Зайцев

Судді: Т.О. Денишенко

В.В. Луценко