Справа № 188/1297/15-ц
Провадження № 2/188/649/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Ніколаєвої І. К.

при секретарі Карпенко С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності на спадкове майно до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 12 листопада 2014 року померла тітка позивача ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 3 по вул. Брагіна в с. Троїцьке, Петропавлівського району, Дніпропетровської області.

За життя ОСОБА_3 заповіту не залишила, а тому має місце спадкування за законом.

Оскільки позивач є племінником померлої 12.11.2014 року ОСОБА_3, а його батько ОСОБА_4 який є її рідним братом помер ще 24.06.1975 року, тому відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України позивач є спадкоємцем за правом представлення і вважає, що має право на спадкування частки спадщини, яка належала б за законом його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини.

Позивач зазначає також, що інші спадкоємці за законом відсутні, тому він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до діючого законодавства він звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті тітки, однак нотаріусом листом від 15.09.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім'я тітки ОСОБА_3.

Зазначає, що згідно довідки КП Павлоградське МБТІ від 09.09.2015 року № 8073 вказаний вище житловий будинок в с. Троїцьке, Петропавлівського району зареєстровано за ОСОБА_5 станом на 29.08.1989 р. на підставі свідоцтва про право власності виданого 29.08.1989 року Петропавлівським райвиконкомом.

ОСОБА_5, яка померла 24.09.1990 року також була рідною сестрою ОСОБА_3 та батька позивача ОСОБА_4.

Таким чином вказаний житловий будинок до цього часу зареєстрований за ОСОБА_5, що підтверджується також і довідкою ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області № 766 від 24.09.2015 року в якій вказано, що власником будинку, який знаходиться за адресою: вул. Брагіна, 3 с. Троїцьке, Петропавлівського району, Дніпропетровської області згідно даних погосподарського обліку була ОСОБА_5, яка померла в 2001 році.

Позивач вказує, що після смерті ОСОБА_5 її сетра ОСОБА_3, яка була спадкоємцем за законом другої черги фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на день смерті проживала з спадкодавцем в спадковому будинку користувалася ним, і надалі там залишилася проживати до своєї смерті 12.11.2014 року, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області. Тому ОСОБА_3 була спадкоємцем за законом другої черги, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_5, а тому відповідно до діючого на той час законодавства вона прийняла спадщину, проте не оформила її на своє ім'я.

Зазанчає, що ОСОБА_3 була належним власником житлового будинку № 3 по вул. Брагіна в с. Троїцьке, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, який вона успадкувала після смерті своєї сетри ОСОБА_5.

Позивач також вказує, що від спадщини у вигляді житлового будинку він не відмовлявся, фактично її прийняв, проте через те, що його тітка ОСОБА_3 за життя не отримала правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок він не може оформити спадкове майно на своє ім'я та розпоряджатися ним на правах власника, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їх представника. Проти позовних вимог не заперечують.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що 12 листопада 2014 року померла тітка позивача ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 3 по вул. Брагіна в с. Троїцьке, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 605980 від 17.11.2014 року, копією архівної довідки про народження ОСОБА_3 від 20.08.2015 року № Т-74-2015, копією посвідки про народження батька позивача і брата померлої ОСОБА_4 , копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії І-КИ № 614527 виданим повторно 31.03.2015 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя тітка позивача ОСОБА_3 заповіту не залишила, а тому має місце спадкування за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Оскільки позивач є племінником померлої 12.11.2014 року ОСОБА_3, а його батько ОСОБА_4 який є її рідним братом помер ще 24.06.1975 року, тому відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України позивач є спадкоємцем за правом представлення і має право на спадкування частки спадщини, яка належала б за законом його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини.

Так як, інші спадкоємці за законом відсутні, тому позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до діючого законодавства позивач звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті тітки ОСОБА_3, однак нотаріусом листом від 15.09.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім'я тітки ОСОБА_3, що підтверджується копією листа нотаріуса від 15.09.2015 року вих. № 965/02-14.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно довідки КП Павлоградське МБТІ від 09.09.2015 року № 8073 вказаний вище житловий будинок в с. Троїцьке, Петропавлівського району зареєстровано за ОСОБА_5 станом на 29.08.1989 р. на підставі свідоцтва про право власності виданого 29.08.1989 року Петропавлівським райвиконкомом.

ОСОБА_5, яка померла 24.09.1990 року також була рідною сестрою ОСОБА_3 та батька позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії ІІ-КИ № 409096, копією свідоцтва про смерть серії ІV № 344716.

Таким чином спадковий житловий будинок до цього часу зареєстрований за ОСОБА_5, що підтверджується також і довідкою ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області № 766 від 24.09.2015 року в якій вказано, що власником будинку, який знаходиться за адресою: вул. Брагіна, 3 с. Троїцьке, Петропавлівського району, Дніпропетровської області згідно даних погосподарського обліку була ОСОБА_5, яка померла в 2001 році.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, який був чинним на той час, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку

батька, так і з боку матері (друга черга).

За життя ОСОБА_5 заповіту не склала.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549. Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 її сетра ОСОБА_3, яка була спадкоємцем за законом другої черги фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на день смерті проживала з спадкодавцем в спадковому будинку користувалася ним, і надалі там залишилася проживати до своєї смерті 12.11.2014 року, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області від 28.09.2015 року № 794.

Таким чином ОСОБА_3 була спадкоємцем за законом другої черги, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_5, а тому відповідно до діючого на той час законодавства вона прийняла спадщину, проте не оформила її на своє ім'я.

Тому відповідно ОСОБА_3 була належним власником житлового будинку № 3 по вул. Брагіна в с. Троїцьке, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, який вона успадкувала після смерті своєї сетри ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Від спадщини у вигляді житлового будинку позивач не відмовлявся, проте через те, що ОСОБА_3 за життя не отримала правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок він не може оформити спадкове майно на своє ім'я та розпоряджатися ним на правах власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази позивача, надані ним на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216-1218, 1266, 1268 ЦК України, ст. ст. 524, 525, 530, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 р.,постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за правом представлення, право власності на житловий будинок № 3 по вул. Брагіна в с. Троїцьке, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, господарські будівлі та споруди: сіни, позначені на плані технічної документації літерою «а», тамбур літ. «а1», сарай літ «Б», погріб літ «В», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «Д», огорожа - № 1-3, що розташовані за адресою вул. Брагіна, 3, в с. Троїцьке, Петропавлівського району, Дніпропетровської області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_7