Справа № 531/2283/14-ц
Провадження № 2/531/61/15
12 березня 2015 року Карлівський районний суд Полтавської області у складі :
головуючого - судді Жмурко П.Я.
при секретарі Клименко Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 39). Причина неявки відповідача суду не відома, жодних заяв від нього не надходило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір є консенсуальним договором і вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди, щодо всіх істотних умов договору.
З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2010 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Підписуючи заяву, ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява, разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним і банком Договір надання банківських послуг. Згідно заяви, ОСОБА_1 ознайомився з Умовами і Правилами, а також Тарифами. (а.с. 6) Умови долучено до матеріалів справи. (а.с. 9-32)
В заяві було визначено бажаний кредитний ліміт - 2000 грн. та тип картки - «Кредитка «Універсальна».
Згідно п. 2.1.1.2.1 розділу 2.1.1 Умов, які визнані сторонами частиною договору, укладеного на підставі заяви від 12.05.2010 року - клієнту видається картка, яка визначена пам'яткою («Памятка Клиента/Справка») і заявою, підписавши яку, банк та клієнт укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, що вказана в заяві. (а.с. 25, зворотний бік)
Умовами також було передбачено можливість перевипуску картки. Дане питання врегульовано пунктами 2.1.1.2.11-2.1.1.2.13 Умов.
Згідно п. 2.1.1.2.12 Умов, перевипуск картки на новий строк здійснюється у разі закінчення строку дії попередньої, за умови звернення клієнту до банку, а також за умови виконання ним умов обслуговування картки. (а.с. 26) У договорі не зазначено, що перевипуск картки потребує підписання додаткових угод.
Звертаючись до суду з позовом, банк посилається на те, що 12.05.2010 року ОСОБА_1 став клієнтом банку, підписавши анкету-заяву, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». Зазначені обставини підтверджуються доказами, що досліджені вище.
Обґрунтовуючи правомірність переоформлення картки, банк посилається на пункти 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов, якими визначено право банку змінювати кредитний ліміт самостійно, а також на пункт 1.1.3.2.3 Умов, яким надано право банку змінювати Тарифи та інші умови обслуговування рахунків.
Умови, що визнані сторонами частиною договору, укладеного на підставі заяви від 12.05.2010 року, дійсно містять положення на які посилається банк. При цьому суд вважає, що банком безпідставно ототожнено поняття «зміна кредитного ліміту» і «видача/перевипуск картки», оскільки останнє тягне за собою зміну не лише кредитного ліміту, а і відсоткових ставок, розмірів комісій, строків її дії та інше.
Посилаючись на п. 1.1.3.2.3 Умов, відповідно до якого банк має право змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків, банк зазначив про обов'язок позичальника отримувати виписку по рахунку і на її підставі не погодитись з запропонованими банком умовами, про що повідомити банк. Оскільки ОСОБА_1 такої незгоди не висловив, банк вважає зміну умов договору правомірною.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України, а також ч. 1, ч. 2 ст. 60 даного Кодексу, сторони зобов'язані доводити суду ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зазначивши про переоформлення картки і зміну Тарифів, банк просить суд стягнути заборгованість по договору від 07.08.2013 року, посилаючись на положення Умов, що були узгоджені сторонами при підписанні заяви від 12.05.2010 року. При цьому банк надає суду розрахунок, який починається з 07.08.2013 року. Таким чином, банком не розмежовано поняття «зміна умов договору», «переоформлення картки» і «укладення договору».
Пославшись на Тарифи від 04.11.2011 року, якими визначено процентну ставку 2,5% на місяць (тобто 30% на рік), банк надає суду розрахунок, процентна ставка в якому 27,6%. (а.с. 7, 5)
Зазначивши про переоформлення картки «Універсальна» на картку «GOLD» - 07.08.2013 року, банк надає як доказ розрахунок, що починається від зазначеної дати, а також Тарифи, які не відповідають розрахунку. Інші докази, які свідчать про переоформлення картки 07.08.2013 року, в матеріалах справи відсутні.
Заява, в якій відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов визначається тип картки, містить прохання оформити картку «Універсальна». Пам'ятка, якою також може бути визначений тип картки, відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов, до матеріалів справи не долучена. Виходячи з п. 2.1.1.12.6 Умов, Тарифи лише встановлюють розміри винагороди за послуги банку, відповідно до типу картки, який узгоджений в Пам'ятці чи Заяві. Таким чином, Тарифи не є належним доказом узгодження сторонами типу картки, а також належним доказом видачі картки клієнту.
Пункт 1.1.3.2.3 Умов, на який посилається банк як на підставу для зміни Тарифу, не містить положень про те, що одночасно з такими змінами, переоформлюється картка. Тому сам факт зміни Тарифу, не є підставою вважати, що клієнту було переоформлено картку чи укладено з ним новий договір. Крім того, належним доказом того, що банком було змінено Тарифи під час дії договору, може бути виписка, яку банк, відповідно до зазначеного пункту, направляє клієнту - проте така виписка до матеріалів справи долучена не була.
В матеріалах справи відсутні будь-які інші докази того, що 07.08.2013 року банком було змінено Тариф по договору від 12.05.2010 року і видано картку «GOLD» ОСОБА_1 або докази укладення нового договору з ОСОБА_1 Розрахунок, який не прив'язаний до договору від 12.05.2010 року, на умови якого посилається банк, - не є достатнім доказом виникнення кредитних правовідносин між банком та ОСОБА_1 з 07.08.2013 року.
Таким чином, банком в судовому засіданні не доведено обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.
У зв'язку з відмовою в задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати, згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, мають бути покладені на позивача.
Керуючись ст. ст. 526, 529, 549, 627, 629, 641, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 27, 31, 57, 60, 79, 88, 169, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд -
Відмовити в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - у повному обсязі.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області, через Карлівський районний суд Полтавської області, протягом десяти днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення.
Суддя Жмурко П.Я.