Провадження № 2/522/7643/15
18 серпня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -
ТзДВ «СК «Кредо» звернулось до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 12 626, 01 грн., а також суму судового збору у розмірі 243, 60 грн., посилаючись на те, що 18 вересня 2014 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Шкода Фабіас» д/н НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, що призвело до механічних ушкоджень останньому автомобілю. Вина водія ОСОБА_1 в вищевказаному ДТП підтверджується Довідкою УДАІ ГУМВС України від 18 вересня 2014 року та постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2014 року.
Також позивач вказує, що оскільки автомобіль «Шкода Фабіас» д/н НОМЕР_1 був застрахований ТзДВ «СК «Кредо» згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС 5919681 від 11 січня 2014 року, позивач сплатив на рахунок ПрАТ «СК «Уніка» грошову суму у розмірі 12 626, 01 грн. на ремонт пошкодженого автомобіля НОМЕР_2. Оскільки ОСОБА_1 не повідомив ТзДВ «СК «Кредо» про настання страхового випадку у порядку ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму страхового відшкодування в порядку регресу.
Представник ТзДВ «СК «Кредо» у судове засідання не зявився, просив розглядати справу за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, та розглядати справу в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв.
У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.
До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків ОСОБА_1, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди позивача, провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги ТзДВ «СК «Кредо» обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що 18 вересня 2014 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Шкода Фабіас» д/н НОМЕР_1 по вул. Посмітного, 2 в м. Одесі, не обрав безпечного інтервалу з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, в результаті чого здійснив зіткнення з вказаним автомобілем.
В результаті зіткнення автомобіль НОМЕР_2 зазнав механічних ушкоджень у вигляді деформації заднього бамперу, що було зафіксовано працівниками ДАІ та підтверджується відповідною довідкою УДАІ ГУМВС України від 18 вересня 2014 року.
Вина водія ОСОБА_1 в вищевказаному ДТП підтверджується також постановою Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2014 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС 5919681 від 11 січня 2014 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, який керував автомобілем «Шкода Фабіас» д/н НОМЕР_1, була застрахована у ТзДВ «СК «Кредо».
В свою чергу, цивільно-право відповідальність автомобіля НОМЕР_2 була застрахована ПрАТ «СК «Уніка» на підставі договору страхування №016322/4002/0000231 від 20 грудня 2013 року.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст. 27 ЗУ «Про страхування.
Відповідно до висновку №09-025 від 01 жовтня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 склала 12 626, 01 грн.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Також встановлено, що на підставі страхового акту №00152308 від 20 жовтня 2014 року, ПрАТ «СК «Уніка» сплатило на рахунок ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 13 923, 27 грн. на ремонт пошкодженого автомобіля НОМЕР_2, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №017076 від 20 жовтня 2014 року.
Відповідно ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, в тому числі, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Однак, судом встановлено, що всупереч вищевказаних вимог ОСОБА_1 із заявою про настання страхового випадку до ТзДВ «СК «Кредо» не звертався.
Згідно ст. 38. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з ОСОБА_1 суми страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 12 626, 01 грн.
На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Крім того, судом встановлено, що внаслідок звернення до суду з дійсним позовом позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. 8, 20, 27 ЗУ «Про страхування», ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 509, 526, 530, 629, 993, 1166, 1188 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, -
Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Ю.Б. Свячена