АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2405/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7, на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до СФГ «Половинчик», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Монастирищенський відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при держкомземі України про розірвання договору оренди землі,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до СФГ «Половинчик», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Монастирищенський відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при держкомземі України про визнання договору оренди землі недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,25га., що знаходиться в с. Коритня, Монастирищенського району Черкаської області. В травні 2013 р. позивачу стало відомо, що в Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної ДП «Центр державного земельного кадастру» 16.11.2010 р. зареєстрований договір оренди землі №26-417, укладений між нею ОСОБА_6 та СФГ «Половинчик».

Позивач стверджує, що договору оренди землі з СФГ «Половинчик» не підписувала, а тому просила суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_6 та СФГ «Половинчик».

28 липня 2015 року ОСОБА_6 подала до суду заяву про зміну позовних вимог, зазначивши, що за 2010-2012 роки СФГ «Половинчик» не виплатило її орендної плати, а за 2013-2014 роки орендну плату виплачено частково. Так як орендар СФГ «Половинчик» систематично не виплачує оренду плату, то позивачка просила розірвати договір оренди землі, укладений між нею, ОСОБА_6, та СФГ «Половинчик». Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі та зобовязати СФГ «Половинчик» повернути її земельну ділянку.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважаючи що рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2015 року прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та просив суд скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 до СФГ «Половинчик», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Монастирищенський відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при держкомземі України про розірвання договору оренди землі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що розірвання договору оренди землі можливе лише в разі систематичної несплати орендної плати. Орендар СФГ «Половинчик» сплатив позивачці передбачену договором оренди землі грошову суму, тому підстав для задоволення позову не має.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,25га., що знаходиться в с. Коритня, Монастирищенського району Черкаської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №126398.

16.11.2010 року Монастирищенським районним відділом Черкаської регіональної ДП «Центр державного земельного кадастру» зареєстрований договір оренди землі №26-417, укладений між ОСОБА_6 та СФГ «Половинчик».

Посилаючись на те, що за 2010-2012 року відповідач орендної плати не виплачував зовсім, а в 2013-2014 роках орендну плату виплатив частково, тому вважаючи систематичною невиплату орендної плати ОСОБА_6 і просила розірвати договір оренди землі.

Частиною 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Так, ч. 1 ст. 24 указаного Закону передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Таким чином, зазначене право орендодавця кореспондується обов'язку орендаря щодо своєчасного внесення орендної плати, та означені положення закону, які регулюють дані правовідносини, не вимагають систематичного порушення внесення орендної плати як умови для розірвання договору оренди землі.

Крім того, обов'язок орендаря своєчасно вносити орендну плату передбачений і договором оренди землі, укладеного сторонами.

Відповідно до п. 4.3 договору оренди, орендна плата вноситься в строки не пізніше 15 листопада поточного року, або по домовленості сторін орендодавець може отримати орендну плату за користування земельною ділянкою відповідно до поданої ним заяви, за весь період договору оренди. Орендна плата за користування земельною ділянкою може вноситись орендарем як у грошовій формі, так і с/г продукцією по цінах не нижче за собівартість і які будуть діяти на час проведення розрахунків і становить 3% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки, або 1100 кг. зерна на рік, п. 4.1 договору оренди.

Відповідно до реєстру громадян с. Коритця для отримання плати за оренду паїв від СФГ «Половинчик» ОСОБА_6 отримала орендну плату за 2013 рік в сумі 1846,44 коп. (а.с. 43), та за 2014 рік в сумі 1569,47 гривни (а.с. 41). В підтвердження проведення оплати за оренду землі за 2011-2012 роки відповідач надав розписку ОСОБА_6 про те, що нею від СФГ «Половинчик» 29.10.2013 року отримано 2000 гривень. В даній розписці зазначено, що 2000 гривень ОСОБА_6 отримано за оформлення договору оренди землі. Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції, що кошти в сумі 2000 гривень позивачці виплачено як орендна плата за 2011-2012 року, тому що витрати по оформленню договору оренди землі поніс орендар землі, а не орендодавець. Також по договору оренди землі такої форми оплати за укладення договору оренди землі не передбачено.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що кошти за розпискою в 2013 році були отримані ОСОБА_6 не як оплата за укладення договору оренди землі, а як оплати самої оренди землі за 2011-2012 роки.

В 2010 році відповідач не використовував землю, так як договір оренда був укладений 16.11.2010 року вже по закінченню сезону сільськогосподарських робіт.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Так як позивачка не доказала факт систематичної несплати орендної плати, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, як ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є правильним та справедливим. Інші доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом першої інстанції та також визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7, на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2015 року відхилити, а рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :