Справа № 461/6884/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/5258/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретар - Бахонко Е.Р.,

з участю прокурора - Лящука Т.І.,

представника апелянта - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністрества внутрішніх справ України у Львівській області, прокуратури Львівської області, третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності та зобов»язання повернути конфісковане майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ГУ МВС України у Львівській області, прокуратури Львівської області, третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності та зобов»язання повернути конфісковане майно.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач ОСОБА_4 оскаржила таку в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в обґрунтування якої посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, які призвели до прийняття протиправної ухвали, яка в свою чергу, як перешкоджає подальшому провадженню у справі, так і повторному зверненню до суду з таким самим позовом. Вважає, що такою ухвалою суд обмежив її у доступі до правосуддя, який гарантований Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини.

Вважає, що обраний нею спосіб захисту відповідає нормам чинного законодавства та позов поданий до уповноваженого суду, якому безпосередньо підсудний спір.

Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, пояснення представників відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3, на заперечення мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення такої, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України, ст. 3 ЦПК України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.3 ЦПК України).

У відповідності до статей 126, 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а також однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, прокуратури Львівської області, третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності та зобов»язання повернути конфісковане майно.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 КПК України , підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано; клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду та прийшов до висновку, що в частині позовних вимог про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні належним ОСОБА_4 на праві власності майном, слід відмовити у відкритті провадження, оскільки такі позовні вимоги підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Що ж стосується позовної вимоги в частині зобов'язання прокуратуру Львівської області, Головне управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повернути конфісковане майно, то суд першої інстанції виходив з того, що не підлягають розгляду в Галицькому районному суді м. Львова та керувався приписами ч. 2 п. 1 ст. 17 КАС України, відповідно до яких юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Оскільки, сторонами в справі є органи державної влади - Головне управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та прокуратура Львівської області, рішення яких оскаржується, прийшов до висновку, що дана справа не підсудна розгляду місцевому загальному суду як адміністративну суду, а предметно підсудна Львівському окружному адміністративному суду.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки такі не відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права.

За приписами ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист права усіх суб»єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч.1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Згідно із вимогами ч. ч.11, 12 ст. 100 КПК України, у разі, якщо власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна, зазначених в пункті 1 частини 9 цієї статті, був встановлений після застосування спеціальної конфіскації та не знав і не міг знати про їх незаконне використання, він має право вимагати повернення належного йому майна або коштів з державного бюджету, отриманих від реалізації такого майна. Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом в якому просила усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності системним комп'ютерним блоком, який було вилучено з квартири останньої під час обшуку в кримінальному провадженні та зобов»язати Прокуратуру Львівської області, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повернути їй, як законному власнику системний блок, який конфісковано згідно вироку Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року. Таким чином, не будучи стороною в кримінальному процесі, позивачка, яка вважає себе власником конфіскованого майна, захищає своє право власності, шляхом пред»явлення позову про повернення їй такого, що в повній мірі узгоджується з вимогами цивільно-процесуального законодавства.

Безпідставними є також посилання суду першої інстанції на необхідність застосування вимог КАС України, як до публічно - правового спору, оскільки з матеріалів позовної заяви вбачається спір про право на конфісковане в межах кримінального провадження майно, а не спір із суб»єктами владних повноважень у зв»язку із здійсненням ними владних управлінських функцій.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необгрунтованим висновок суду про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по даній справі.

За таких обставин, ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.2 п.4, 311 ч.1 п.4, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і в силу вимог ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.