У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді : Гордійчук С.О.

суддів : Буцяка З.І., Боймиструка С.В.

секретар судового засідання : Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача Відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, зменшення розміру аліментних платежів.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача Відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, зменшення розміру аліментних платежів відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що він не в змозі сплачувати аліменти в сумі 750,00 грн. на кожну дитину та погасити заборгованість в сумі 22 919,50 грн. так як на його утриманні знаходиться малолітня дитина та дружина, перебування його на лікарняному з травмою руки, догляд за хворою родичкою, наявність фінансових боргів перед банками. Вказує, що на даний час він має мінімальні та нерегулярні доходи внаслідок чого погіршилось його матеріальне становище.

Судом не враховано, що в матеріалах справи є достатні докази того, що він щомісячно надає допомогу в натуральній формі. Такі кошти на загальну суму 44000, грн. сплачувались ним як аліменти, оскільки товари купувалися для потреб дітей.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В запереченні на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване, просить залишити його без зміни., а скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що підстав для зменшення розміру аліментів в силу ст. 192 СК України та звільнення від сплати заборгованості за аліментами немає.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із змісту вказаних правових норм, для зменшення судом розміру аліментів платнику необхідно довести погіршення свого матеріального стану, в зв'язку із зміною сімейного стану або стану здоров'я.

Самі по собі доводи позивача про те, що він створив нову сім'ю і має на утриманні малолітню дитину не підтверджує погіршення матеріального стану платника аліментів.

Суду не надано належних та достатніх доказів в підтвердження доводів позивача про те, що він неспроможний виплачувати аліменти на двох дітей в розмірі зазначеному в рішенні суду та те, що на його утриманні знаходиться хвора родичка. Навпаки вбачається, що ОСОБА_1 за віком та станом здоров'я є працездатною людиною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід, а відтак - і сплачувати аліменти.

Доводи позивача про неможливість сплати заборгованості по аліментах в зв'язку з його одруженням вдруге, народженням дитини, не має істотного значення в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України для звільнення від сплати заборгованості, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати наявної заборгованості.

Наявність фінансових боргів перед банкам не може бути підставою зменшення або звільнення від сплати аліментів, оскільки такими ж зобов'язаннями наділена відповідачка, з якої солідарно стягується заборгованість згідно рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2014 року.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивач щомісячно надає допомогу відповідачці в натуральній формі, оскільки це обов'язок батька щодо участі у додаткових витратах на дітей, а кошти витрачаються ним на потреби дітей та придбання для них товарів.

Інші доводи викладені у апеляційних скаргах, не спростовують правильності висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: