Справа №587/2260/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Моісеєнко О. М.
Номер провадження 22-ц/788/729/15 Суддя-доповідач - Білецький О. М.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,

третя особа - Сумська районна державна нотаріальна контора,

про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и л а :

26 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом.

Вказувала, що 24 листопада 2005 року між нею та ОСОБА_5 укладено договір довічного утримання, згідно з яким у власність останньої перейшов належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 Сумського району Сумської області та прибудинкова земельна ділянка.

Посилаючись на те, що останні два роки відповідач не виконує умов договору: не доглядає за нею та не забезпечує її матеріально, внаслідок чого вона змушена постійно звертатися за допомогою до своєї дочки ОСОБА_6, позивач просила суд розірвати вказаний договір довічного утримання.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 05 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_4, посилаючись на неповноту з'ясування судом обставин, невідповідність висновків фактичним обставинам, порушення норм матеріального і процесуального права, просить це рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вказує, що відповідач не довела належного виконання умов договору довічного утримання і забезпечення позивача необхідним доглядом та допомогою.

Зазначає про неправильну оцінку судом показань свідка ОСОБА_7 та що показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не мають відношення до справи.

Вважає, що відсутність звернень і скарг позивача до сільської ради, чи до сусідів або родичів з приводу незабезпечення догляду за нею, не може свідчити про належне виконання відповідачем умов договору.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована і проживає АДРЕСА_1 району Сумської області (а.с.12).

Згідно зі свідоцтвом про право приватної власності від 05 квітня 1988 року, виданим на підставі рішення виконкому Сумської районної ради від 29 серпня 1986 року №216, ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_1

Відповідно до Державного акту серії СМ №149612 від 22 вересня 2005 року, ОСОБА_3 була власником розташованих за даною адресою земельних ділянок: площею 0,0511 га (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд) та 0,2678 га (для ведення особистого селянського господарства) (а.с.25, 26).

24 листопада 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5. було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори за реєстровим №2394, за умовами якого ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_11 належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями і присадибну земельну ділянку загальною площею 0,3189 га, що знаходяться по АДРЕСА_1 Сумської області. Цей договір 24 листопада 2005 року зареєстровано у Реєстрі правочинів (а.с.20, 44).

У п.5 цього договору визначено матеріальне забезпечення і утримання, яке повинно надаватись відчужувачу набувачем щомісячно у сумі 330 грн.

Крім того, на набувача покладено обов'язок по наданню відчужувачу утримання (догляду) у вигляді забезпечення права безоплатного довічного проживання у всьому будинку; щоденного триразового харчування; надання побутових послуг у вигляді прання постільної білизни один раз на 14 днів; користування земельною ділянкою за цільовим призначенням; забезпечення необхідним одягом та взуттям, належним медичним обслуговуванням (п.6).

Відповідно до п.8, цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а в разі відмови від добровільного розірвання однією із сторін або невиконання умов договору - через суд.

Онука позивачки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 10 серпня 2006 року також зареєстрована і мешкає по АДРЕСА_1 у с.В.Сироватка Сумського району однією сім'єю з бабою та своєю малолітньою дочкою ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.36, 45, 74).

За повідомленням Сумської районної державної нотаріальної контори, станом на 05 листопада 2014 року до нотаріальної контори з приводу розірвання спірного договору довічного утримання або внесення до нього змін ніхто не звертався (а.с.14).

Згідно із складеним комісією Верхньосироватської сільської ради актом від 21 серпня 2014 року обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3, в її кімнаті чисто та прибрано, зауважень і скарг на обслуговування вона не заявляла, виявила бажання про можливість відвідування її дочкою ОСОБА_6, а також висловилася за порозуміння цієї дочки та онуки ОСОБА_5 (а.с.46).

ОСОБА_5 працює на ПАТ «Сумихімпром», позитивно характеризується за місцем роботи та проживання (а.с.47, 48, 49).

У 2005-2008 роках і у 2012 році нею здійснено поліпшення даного будинку: замінено вікна та двері (а.с.50-60).

18 серпня 2014 року дочка позивачки - ОСОБА_6 зверталась до Сумського РВ УМВС України в Сумській області щодо невиконання ОСОБА_5 умов договору довічного утримання, на що отримала відповідь від 03 вересня 2014 року про списання матеріалів перевірки (а.с.61).

За таких правильно і з достатньою повнотою встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем всупереч вимог ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України не доведено факту невиконання або не належного виконання відповідачем зобов'язань за договором довічного утримання, а тому вірно не убачав визначених п.8 договору та ст.651, п.1 ч.1 ст.755 ЦК України законних підстав для розірвання цього правочину.

Так, стороною позивача не надано жодних документів, які б достовірно підтверджували її неналежне та несвоєчасне забезпечення відповідачкою щоденним харчуванням, необхідними побутовими послугами, одягом і взуттям, та медичним обслуговуванням.

Саме по собі звернення дочки позивачки - ОСОБА_6 з даного приводу до органів внутрішніх справ також не є доказом цього.

Незважаючи на наявність договору довічного утримання, вказана особа, поряд з іншими трьома дітьми позивачки, в силу закону зобов'язана турбуватися про свою непрацездатну матір. І тому той визнаний сторонами та підтверджений сторонами факт, що ОСОБА_6 майже щотижня приїзджаючи до матері, готувала їй їжу та прала, також не доводить ухилення відповідачки від виконання обов'язків за цим договором.

Наявний акт Верхньосироватської сільської ради від 21 серпня 2014 року обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3, навпаки, свідчить про додержання ОСОБА_5 умов договору довічного утримання та положень ст.744, ч.1 ст.749, ст.750 ЦК України щодо забезпечення позивача їжею, ліками, необхідною медичною допомогою та доглядом.

Допитаний судом першої інстанції в якості свідка сусід сторін ОСОБА_8, підтвердив, що за проханням відповідачки відвозив ОСОБА_3 в лікарню і забирав назад, та ніколи не чув від неї скарг на ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_10 також показав суду, що живе по-сусідству із сторонами, знає ОСОБА_3 з 2008 року, вона дружила з його матір'ю, завжди виглядала охайною, не була пригнічена на відповідачку не скаржилась.

Свідок ОСОБА_9 у показаннях місцевому суду зазначав, що знає сім'ю ОСОБА_3 з 1993 року, позивачка ніколи не скаржилася на ОСОБА_5, виглядає завжди доглянутою, спілкується з сусідами. Останні 2-3 роки до позивачки постійно приїжджає її дочка - ОСОБА_6, якій вона віддає пенсію.

Показання цих свідків суд обґрунтовано, поряд з письмовими доказами, поклав в основу висновків про недоведеність позовних вимог.

З аудіозапису та журналу судового засідання від 06 лютого 2015 року слідує, що свідок ОСОБА_7, яка є матір'ю відповідачки та дочкою позивачки, пояснила, що за ОСОБА_3 доглядає ОСОБА_13, яка їй готує їжу, пере та прибирає, а коли приїжджає її (свідка) сестра ОСОБА_6, остання також пере речі матері, купує їй ліки. Це спростовує доводи апеляційної скарги про неправильну оцінку місцевим судом показань даного свідка.

З огляду на викладене, суд правильно критично оцінив і показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_15 з приводу обставин здійснення догляду відповідачем за позивачем та щодо дотримання ОСОБА_5 обов'язків за договором довічного утримання, оскільки всі вони є родичами позивача (дочки і зять) та перебувають у неприязних стосунках з відповідачкою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -