Провадження № 2/643/4200/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Погасій О.Ф., за участю секретаря - Бровкіної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: гаражний кооператив «Гігант», про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 14 липня 2015 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 28.10.2015 року до участі в справі в якості третьої особи був залучений гаражний кооператив «Гігант» (а.с.87-88).

В обґрунтування позовних вимог, в ході судового розгляду уточнених (а.с.58-63), позивач посилається на те, що 06.11.2004 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею у квартирі АДРЕСА_1. За рішенням Московського районного суду м. Харкова з відповідача на утримання сина сплачуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% від мінімальної заробітної плати, що складає близько 450 грн. Рішенням Московського районного суду від 02.06.2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. За час перебування у шлюбі ними, ОСОБА_1 і ОСОБА_2, було придбано наступне сумісне майно: квартира АДРЕСА_1, що придбана 23.09.2005 року; транспортний засіб марки UZ-DAEWOO номер кузова xw134a11edca057483, 2012 року випуску, що придбаний 01.11.2012 року; гараж № 4-113, розташований за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, 32, що придбаний 23.09.2013 року; спільне боргове зобовязання 18000,00 доларів США на користь ОСОБА_4 Для придбання спірної квартири АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 23.09.2005 р. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, що володіли квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2, продали цю квартиру, а гроші отримані від продажу в розмірі 85 850,00 грн., що по курсу НБУ станом на 23.09.2005 р. еквівалентно 17000,00 доларів США, передали ОСОБА_1 для придбання спірної квартири, оскільки між ними та ОСОБА_2 існувала домовленість про сумісне проживання у новій квартирі. Для придбання спірної квартири позивачем 20.09.2005 р. на імя ОСОБА_4 написана розписка щодо займу грошей на купівлю квартири за адресою: АДРЕСА_3, у розмірі 18000,00 доларів США, які не теперішній час не повернуті. За кредитним договором № 811/05/1-250, укладеним 23.09.2005 р. ОСОБА_2 отримав 17000,00 доларів США, що еквівалентно 85850,00 грн. та становить 50% вартості спірної квартири. Відповідач у спірній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, розмір аліментів, які відповідач сплачує на їх спільну неповнолітню дитини, є мінімальним, та ці кошти не покривають витрати на лікування та фізичний розвиток дитини. В дійсний час вона, позивач проживає з дитиною в одній кімнаті, а в іншій її батьки, які також прописані в спірній квартирі. Грошове зобовязання за договором займу між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 у розмірі 18000 доларів США виникло в інтересах сімї для купівлі спільної квартири ОСОБА_2 і ОСОБА_6, тому зазначений борг необхідно поділити між нею та відповідачем у рівних долях, по 9000 доларів США. Позивач просить визнати спірне майно спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2, визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1; визнати борг за борговим зобовязанням на користь ОСОБА_4 від 20.09.2005 року таким, що виник в інтересах сімї та поділити його у рівних частках, по 1/2 у грошовому еквіваленті по 9000,00 доларів США; визнати за нею право власності на 1/2 транспортного засобу марки UZ-DAEWOO номер кузова xw134a11edca057483, 2012 року випуску; визнати за нею право власності на 1/2 гаража № 4-113 в ГК «Гігант» по вул. Гвардійців-Широнінців, 32, та стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на те, що після продажу двохкімнатної квартири, що належала їй та її батькам, вони грошей не отримували, та при укладанні договору купівлі-продажу трьохкімнатної спірної квартири доплатили 17000 доларів США, які отримали як кредит у банку; розписка про отримання у борг грошей у розмірі 18000 доларів США є безгрошова, її мати ОСОБА_4 у борг грошей не давала; відповідач сплачує на утримання їх спільної дитини мінімальний розмір аліментів, тоді як має більший неофіційний дохід, та цих коштів не вистачає не утримання дитини, в звязку з чим просить визнати за нею право власності на 2/3 частини спірної квартири, з урахуванням інтересів малолітньої дитини.

Представник позивача ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності (а.с.77), в судовому засіданні позовні вимоги та пояснення позивача підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_8, яка діє на підставі довіреності (а.с.74), в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири та на 1/2 частину автомобіля, посилаючись на те, що відповідач матеріально забезпечує спільну з позивачем дитину, сплачує на користь позивача визначені за рішенням суду аліменти, систематично робить дитині подарунки, у тому числі і коштовні, такі як ноутбук; проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину гаража та на 1/2 частину грошового зобовязання заперечувала, посилаючись на те, що право власності на гараж не зареєстровано у встановленому порядку, в звязку з чим гараж не є предметом розподілу майна подружжя, а грошове зобовязання відсутнє, оскільки розписка написана без отримання грошей.

Відповідач в судове засідання не зявився, 08.12.2015 року подав до суду письмові пояснення щодо позову, в яких погоджується на визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, та на 1/2 частину транспортного засобу, оскільки зазначене майно було придбано в період їх з позивачем шлюбу, посилаючись на те, що грошові кошти, що складали повну вартість спірної квартири, утворились за рахунок 19000 доларів США, сплачених продавцю квартири з його та дружини особистих коштів та грошових коштів в сумі 17000 доларів США, отриманих за Договором кредиту в АКБ «Укрсоцбанк», які ним були виплачені банку; особисто його 1/2 частина складалася з грошей, які він накопичив сам, як студент Сільськогосподарського університету при проходженні виробничої практики в Англії та грошей, що надала йому мати ОСОБА_9 з своїх збережень. Проти визнання боргу за борговим зобовязанням до ОСОБА_4 від 20.09.2015 року та про поділ його у рівних частках по 9000 доларів США заперечує через фіктивність цієї розписки, а також заперечує проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину гаража в звязку з тим, що правовстановлюючих документів на означений гараж він не має та його право власності на цей гараж не встановлено.

Третя особа гаражний кооператив «Гігант» просив розглядати справу без його участі, та зазначив, що право власності на гаражний бокс № 4-113 ОСОБА_2 у встановленому законом порядку зареєстровано не було, про що виклав у письмовій заяві (а.с.95).

В судовому засіданні ОСОБА_4 - мати позивача, та ОСОБА_10 - покупець двохкімнатної квартири АДРЕСА_4, як свідки показали, що за договором купівлі-продажу двохкімнатної квартири гроші не сплачувались, а за договором купівлі-продажу трьохкімнатної спірної квартири сімя ОСОБА_11 отримала доплату у розмірі 17000 доларів США, що є різницею між вартістю вищезазначених квартир; за розпискою від 20.09.2015 року ОСОБА_12 своїй дочці ОСОБА_1 грошей у розмірі 18000 доларів США не передавала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з 06.11.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням Московського районного суду м. Харкові від 20.05.2015 року шлюб між сторонами було розірвано.

За договором купівлі-продажу від 23.09.2005 року, укладеним між ОСОБА_13 та ОСОБА_2, засвідченим нотаріусом ХМНО ОСОБА_14, ОСОБА_2 набув право власності на трикімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 46,6 кв.м., загальною площею 65,7, продаж квартири вчинена за суму 181800,00 гривень, що еквівалентні 36000,00 доларам США, з яких 85850,00 гривень, що еквівалентні 17000,00 доларам США це кредитні кошти; 95950,00 гривень покупець сплачує продавцю одразу після укладання цього договору, а 85850,00 гривень після одержання кредиту в АКБ «Укрсоцбанк» за договором кредиту № 811/05/1-250 від 23.09.2005 р. на протязі одного дня з моменту укладання цього договору (а.с.15-18).

Для придбання квартири АДРЕСА_1 23.09.2005 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 і ОСОБА_11 був укладений договір купівлі-продажу 25/100 часток квартири № 21 спільного заселення, що становить приміщення № 161, 162 по вул. Електровозній, 15 в м. Харкові, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_15, за яким ОСОБА_11 придбала зазначену квартиру, продаж здійснено за 85850,00 гривень (а.с.6-7). А також, 23.09.2005 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту, за яким ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 17000,00 доларів США, та був укладений іпотечний договір в забезпечення виконання зобовязання повернення кредиту в сумі 17000,00 доларів США, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Як показали свідки, при укладенні 23.09.2005 року договорів купівлі-продажу квартир, гроші за договором купівлі-продажу двохкімнатної квартири не передавалися продавцю, а за договором купівлі-продажу трьохкімнатної квартири була здійснена доплата різниці вартості зазначених квартир.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, гроші за розпискою від 20.09.2005 року про отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_4 грошей у розмірі 18000,00 доларів США, не передавалися, ці гроші ОСОБА_1 не отримувала, що підтверджується поясненнями позивача та показами свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні.

Отже, відсутні підстави вважати, що ці гроші у розмірі 18000,00 доларів США були передані для придбання спірної квартири.

З цих підстав, позовні вимоги в частині визнання боргу за борговим зобовязанням на користь ОСОБА_4 від 20.09.2005 року таким, що виник в інтересах сімї та про поділ його у рівних частках, по 1/2 у грошовому еквіваленті по 9000,00 доларів США не підлягають задоволенню, через безпідставність та недоведеність позовних вимог.

01.10.2012 року в період шлюбу сторін був укладений договір № 057483 купівлі-продажу автомобіля, за яким ОСОБА_2 набув право власності на автомобіль марки UZ-DAEWOO номер кузова xw134a11edca057483, 2012 року випуску (а.с.22-27).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України частки майна подружжя, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Позивач просить визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що її частка майна має бути збільшена на підставі ч.3 ст. 71 ЦК України, оскільки з нею проживає малолітня дитина та розмір аліментів, що сплачує відповідач на утримання дитини, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини.

Згідно довідки від 18.05.2015 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, її син ОСОБА_3 та її батьки ОСОБА_5 і ОСОБА_4 (а.с.30).

За рішенням Московського районного суду м. Харкова № 643/1517/15-ц від 02.04.2015 року з ОСОБА_2 стягнуті на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, сукупним розміром не меншим ніж 30% прожиткового мінімуму починаючи з 05.02.2015 р. і до повноліття дитини (а.с.28,29).

Доказів на підтвердження того, що розмір аліментів, що сплачує відповідач за рішенням суду на утримання дитини, недостатній для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування, суду не надано, та підстави для визнання за позивачем права власності саме на 2/3 частини спірної квартири з зазначених нею посилань, відсутні.

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля марки UZ-DAEWOO номер кузова xw134a11edca057483, 2012 року випуску, в порядку розподілу спільного майна подружжя.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності на гаражний бокс № 4-113 в ГК «Гігант» по вул. Гвардійців-Широнінців, 32 в м. Харкові у встановленому законом порядку не зареєстровано, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача та листом ГК «Гігант» (а.с.95).

Оскільки доказів, тобто правовстановлюючих документів, про зареєстроване у встановленому законом порядку право власності відповідача на гаражний бокс № 4-113 в ГК «Гігант» по вул. Гвардійців-Широнінців, 32 в м. Харкові, суду не надано, зазначений гаражний бокс не може бути предметом розподілу майна подружжя, позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеного гаражного боксу, не підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн. (а.с.48).

Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ч.1ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з відповідача на користь позивача 1827 гривень.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 60, 69, 70 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_5, житловою площею 46,6 кв.м., загальною площею 65,7 кв.м.; та транспортний засіб марки UZ-DAEWOO номер кузова xw134a11edca057483, 2012 року випуску спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії МН № 726102, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5, житловою площею 46,6 кв.м., загальною площею 65,7 кв.м., в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії МН № 726102, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки UZ-DAEWOO номер кузова xw134a11edca057483, 2012 року випуску, в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ф. Погасій