Справа № 505/577/15-ц
Провадження по справі № 2/505/533/2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2015 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Фабіжевського С.А.

при секретарі - Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Липецької сільської Ради Котовського райони Одеської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, при цьому наполягав на визнанні за ним, ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, згідно якої позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача, Тінкован Раїса Іллівна, у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення.

Вислухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Котовської районної Ради депутатів трудящих № 166 від 17 травня 1974, ОСОБА_1 було надано земельну ділянку для побудови житлового будинку, згідно плану відводу земельної ділянки затвердженого рішенням Виконавчого комітету Липецької сільської Ради депутатів трудящих від 10 квітня 1974 року за № 7. На підставі цього рішення ОСОБА_1 отримав свідоцтво на забудову садибної ділянки у сільських населених пунктах Української РСР, згідно якого, йому було надано земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Липецьке Котовського району Одеської області. В 1976 році було завершене будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

У зв'язку з юридичною необізнаністю, у встановленому законом порядку позивач не оформив на своє ім'я правовстановлюючі документи, що посвідчують його право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна. Оскільки, ОСОБА_1 вважав, що право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами набувається згідно діючого законодавства на момент завершення будівництва, тобто підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним цього житлового будинку. Зокрема, Цивільний кодекс СРСР 1963 року та Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (втратив чинність, Указ Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ), та прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок.

Згідно п.2 Постанови від 26 серпня 1948 року земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

На даний час нотаріально оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позивач позбавлений можливості з тих підстав, що відсутній державний акт на право власності на земельну ділянку та відсутній кадастровий номер вказаної земельної ділянки, що обслуговує житловий будинок.

Зазначені підстави і змусили позивача звернутися до суду, надавши відповідні докази по справі.

Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 325, 328, 331, 391, 392 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я -