Справа № 635/4936/15-ц
Провадження № 2/635/2357/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

06 жовтня 2015 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Бабенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 195880,53 гривень; суму моральної шкоди в розмірі 24360,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі 5000,00 доларів США зі строком повернення до 03 жовтня 2013 року. На підтвердження отримання суми позики відповідач надав розписку про отримання від позивача суми у розмірі 5000,00 гривень. Після закінчення строку вказаного у розписці, відповідач борг не повернув, тому позивач звернулася до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача суми боргу, суми інфляційного збільшення та трьох процентів річних від простроченої суми. Крім того, неповернення вчасно суми боргу завдало позивачу певні моральні страждання, вона була позбавлена можливості придбати необхідні блага для себе та своєї сім'ї, що позбавило її звичного ритму життя та призвело до нервового зриву, у зв'язку з цим позивач просить про стягнення моральної шкоди у розмірі 24360,00 гривень.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, тому суд за письмовою згодою позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши надані докази встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 03 вересня 2013 року укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надала відповідачу грошові кошти у розмірі 5000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів до 03 жовтня 2013 року.

На підтвердження отримання суми позики відповідач надав розписку про отримання від позивача суми у розмірі 5000,00 доларів США, в якій зобов'язався повернути позивачу суму боргу у розмірі 5000,00 доларів США через один місяць, але у строки встановлені договором позики від 03 вересня 2013 року суму позики не повернув.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку:

- сума позичених коштів у розмірі 5000,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом Національного банку України станом на 18 червня 2015 року становить 108251,17 гривень;

- сума витрат від інфляції у розмірі 82487,39 гривень (82487,39 гривень = (108251,17 гривень (сума боргу) х 1,762 (індекс інфляції) - 108251,17 гривень (сума боргу);

- сума 3% річних у розмірі 5141,97 гривень (5141,97 гривень = 270,63 гривень (сума 3% річних на місяць х 19 місяців (період прострочення).

З урахуванням вищевикладеного загальна сума боргу складає 195880 гривень 53 копійки.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний оплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів

Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів у встановлений строк не виконав, тому сума боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми у загальному розмірі 195880,53 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у примусовому порядку, а позов в цій частині вимог підлягає задоволенню.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач надаючи гроші у борг мала усвідомлювати ризики неповернення позиченої суми, крім того діючим законодавством передбачена відповідальність за порушення зобов'язання і суд задовольнив вимоги позивача про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення і трьох процентів річних від простроченої суми, тому підстави для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Таким чином суд частково задовольняє вимоги позивача та на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягує з відповідача у розмірі пропорційно до розміру задоволених вимог в іншій частині відносить за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 23, 526, 530, 612; ст. 625; ч. 1 ст. 1049 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 195880 (сто дев'яносто п'ять тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 53 копійки, з яких сума боргу у розмірі 108251,17 гривень, сума 3% річних у розмірі 5141,97 гривень, сума втрат від інфляції у розмірі 82487,39 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 1958 (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят вісім) гривень 80 коп., в іншій частині сплачену ОСОБА_1 суму судових витрат віднести за її рахунок.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Відповідач має право звернутися до Харківського районного суду Харківської області з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пілюгіна