Ухвала

іменем україни

30 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа - ОСОБА_2, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Адміністрація морських портів України», посилаючись на те, що наказом від 12 січня 2015 року № 03-к 3-1 з ним припинено трудовий договір на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України в зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці.

Зазначав, що його звільнення відбулося з порушенням вимог ст. 32 КЗпП України, оскільки адміністрація не повідомила його про прийняте рішення щодо зміни в організації виробництва і праці (за погодженням з профспілковим органом), не надала йому під підпис наказ по підприємству про внесення змін до організації виробництва і праці, не надала повідомлення, оформлене належним чином, про те, що у нього з конкретної дати змінюються істотні умови праці, не отримала його письмову заяву про згоду або відмову продовжувати роботу після зміни істотних умов праці.

На даний час він не може знайти роботу за своєю кваліфікацією, тому вважав, що діями відповідача йому спричинена й моральна шкода, яку він оцінив у 15 360 грн, оскільки незаконне звільнення позбавило його можливості утримувати хвору дружину та двох малолітніх дітей, вибило його з психологічної рівноваги, погіршило його психічний стан.

Рішенням Соломʼянського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що наказом від 13 червня 2013 року № 31-п ОСОБА_1 призначений на посаду начальника фінансового відділу ДП «Адміністрація морських портів України».

Наказом про припинення трудового договору від 12 січня 2015 року № 03-к 3-1 ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов договору.

Судом установлено, що з метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» та забезпечення належної організації управління відокремленими підрозділами (філіями ДП «Адміністрація морських портів України») з найбільш наближеного до них регіону України, створення умов для підвищення продуктивності праці працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України» прийнято рішення про переведення підрозділів та робочих місць працівників апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України», централізованої бухгалтерії та фінансового відділу з м. Києва до м. Одеси, про що свідчить наказ ДП «Адміністрація морських портів України» від 19 вересня 2014 року № 294.

10 листопада 2014 року ОСОБА_1 ознайомлений з повідомленням від 26 вересня 2014 року № 05-01/152 про наступні зміни в організації виробництва і праці відповідно до наказу ДП «Адміністрація морських портів України» від 19 вересня 2014 року № 294, йому роз'яснено порядок продовження роботи та наслідки відмови, про що свідчить його підпис на повідомленні.

26 грудня 2014 року ДП «Адміністрація морських портів України» направило подання до первинної профспілкової організації працівників щодо надання згоди на звільнення позивача як члена виборного профспілкового органу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Із виписки з протоколу первинної профспілкової організації ДП «Адміністрація морських портів України» від 12 січня 2015 року № 1 вбачається, що на засіданні профспілкового комітету позивач повідомив, що за сімейними обставинами він не надає згоду на продовження роботи в будівлі ДП «Адміністрація морських портів України» за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1. У зв'язку з цим на засіданні профспілкового комітету вирішено надати згоду на звільнення позивача на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку згідно зі ст. 44 КЗпП України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Згідно ст. ст. 32, 252 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

Ураховуючи викладене та обставини справи, суд відмовив у позові, оскільки 10 листопада 2014 року ОСОБА_1 був ознайомлений з повідомленням від 26 вересня 2014 року № 05-01/152 про наступні зміни в організації виробництва і праці, йому було роз'яснено порядок продовження роботи та наслідки відмови. На засіданні профспілкового комітету ОСОБА_1 повідомив, що за сімейними обставинами не надає згоду на продовження роботи в будівлі ДП «Адміністрація морських портів України» за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1, у зв'язку з чим профспілковий комітет надав згоду на звільнення позивача на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку згідно зі ст. 44 КЗпП України.

Таким чином, при звільненні ОСОБА_1 не було порушено норми чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Соломʼянського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

судді: І.М. Завгородня

В.І. Мартинюк