Справа № 603/214/15-ц
Провадження № 2/603/79/2015
"20" травня 2015 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Галіяна І. М.
при секретарі Пшеничняк В.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська цивільну справу
за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»
про стягнення заборгованості
Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Згідно повідомлення Монастириського районного сектору Державної міграційної служби України в Тернопільській області відповідач є зареєстрованою за вказаною в позовній заяві адресою. Тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки щодо заочного розгляду справи представник позивача не заперечує.
Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
25.05.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, згідно зобов'язань якого «ПриватБанк» відкриває відповідачеві картковий рахунок в національній валюті України - гривні на загальну суму 7000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% базовою % ставкою в місяць, що складає 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ПАТ КБ «Приват Банк» позичальнику, частину яких вона використала шляхом зняття готівки, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 25.05.2011 року укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1, станом на 28.02.2015 року. Належних та допустимих доказів на спростування наведених обставин відповідачем не надано.
Положеннями кредитного договору від 25.05.2011 року (п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг) передбачено обов'язок держателя картки щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 530 ЦК України визначено що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Зі змісту договору вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 банком було надано кредит шляхом відкриття клієнту поточного рахунку з використанням платіжної картки та зобов'язанням щомісяця до 25 числа здійснювати погашення заборгованості у вигляді 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, проте не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору..
Відповідно до п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно п.1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені в позовній заяві, а отже, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судом стягується з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 60, 79, 88, 224-226, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 509, 525, 526, 530 ч. 2, 3 ст. 549, ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050, ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України суд, -
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. М. Галіян