АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 680/536/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1768/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Фанди В.П.,

суддів : Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

при секретарі : Лапко Ю.В.

за участі: апелянта ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_3., представника відповідача Соловей О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 31 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення упущеної вигоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

встановила

У травні 2015 року позивач звертаючись до суду з позовом, просила стягнути із відповідача на її користь 39 132 грн. упущеної вигоди, витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн. та судові витрати. Зазначала, що їй на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_1, Хмельницької області, проте з грудня 2007 року по даний час даним житловим будинком та земельною ділянкою користується відповідач. Рішенням суду відповідача та членів її сім'ї виселено з будинку, проте остання і надалі продовжує жити та користуватися будинком та земельною ділянкою. Так, як відповідач не придбала даний будинок та земельну ділянку у позивача, яка мала намір здати в оренду, але через невиконання рішення суду не мала змоги в зв'язку із чим звернулася до суду в вказаним позовом.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 31 липня 2015 року відмовлено в задоволені позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2. витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 грн..

В апеляційній скарзі апелянт з рішенням суду не погоджується, посилається на порушення норм матеріального та процесуального законодавства, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що відмовляючи в задоволені позову суд посилався на те, що вказані підстави для задоволення позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Проте дане твердження не є вірним, оскільки в матеріалах справи наявні документальні докази, покази свідків повністю доводять, що її дохід (вигода) не є абстрактними, а справді

___________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Яцина О.І.

Доповідач - Фанда В.П. Категорія : 59

були б отримані в разі належного виконання відповідачем своїх обов'язків щодо звільнення житлового будинку та надання можливості власнику використовувати його за призначенням.

На апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції апелянт та її представник підтримали вимоги апеляційної скарги, вважають, що її слід задовольнити з підстав вказаних у апеляції.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав, вважає, що в її задоволені слід відмовити.

ОСОБА_2. на перегляд справи не з'явилася, належним чином повідомлена про день, час і місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 25 серпня 2015 року.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування, зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, в тому числі, є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Вирішуючи спір, місцевий суд вважав не доведеним належними, допустимими та достатніми доказами вимог позивача.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна, оскільки він вчинений без всебічного, повного з'ясування обставин справи; не відповідає фактичним обставинам справи, а також судом не застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено, що у відповідності з рішенням Новоушицького районного суду від 27.12.12 року та рішенням апеляційного суду від 23.10.13 року відповідача та членів її сім'ї виселено, без надання іншого житла, з житлового будинку по вул. Ветеринарній,4 с. Нова Ушиця, власником якого є позивач.

З часу вступу рішення суду в законну силу у відповідача виникло зобов'язання звільнити дане житло, однак відповідач створює позивачу перешкоди у користуванні власністю, не виселяється з даного житла.

Виконавчий лист щодо виселення відповідача перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Новоушицького РУЮ. Позивач проживає у своєї доньки.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України упущеною вигодою є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Внаслідок вчиненням неправомірних дій з боку відповідача, власник будинку позбавлена можливості його використання на свій розсуд, зокрема передачі житлового будинку загальною площею 108,7 кв. м., з земельною ділянкою, у найм та отримання відповідного доходу.

Частиною 4 ст. 623 ЦК України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів або упущеної вигоди враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Зазначена норма покладає на позивача обов'язок довести, що ним вжито заходів, спрямованих на уникнення збитків.

Позивач вживав заходи щодо усунення порушень свого права власності, так як у судовому порядку відновив своє порушене право, спрямував дане рішення для примусового виконання у виконавчу службу.

Розмір упущеної вигоди позивач підтвердив документально, надавши договір найму даного житла від 29.12.12 року, який було укладено після набрання законної сили рішення апеляційного суду щодо виселення відповідача з спірного житла. У даному договорі сторони, виходячи із їхнього волевиявлення, визначили розмір плати за користування будинком у 1500 грн. за місяць (13,8 грн./ м. кв.).

Разом з цим позивач при визначенні розміру збитків виходила із меншого розміру плати, з врахуванням встановленої мінімальної вартості місячної оренди одного метра квадратного загальної площі у 12 грн. для проживання фізичних осіб, яка затверджена рішенням Новоушицької селищної ради від 26.12.12 року.

За таких обставин не заслуговує на увагу посилання представника відповідача щодо завищення розміру плати, в порівнянні із середньостатистичною платою у даному районі, оскільки таке його твердження не підтверджується належними та об'єктивними доказами.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до ст..204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Представник відповідача не довів, що даний договір є недійсним в силу закону чи рішення суду.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 158 ЖК України, введеної в дію 30 червня 1983 року договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівки на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Не відповідає вимогам закону висновок місцевого суду, не проведення реєстрації договору найму житла у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів вплинуло на його чинність. Недотримання умови ч. 2 ст. 158 ЖК України щодо реєстрації договору найму жилого приміщення у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється при відсутності у ст. 810 ЦК України та ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " вказівки на необхідність державної реєстрації договорів найму (оренди) житла не тягне за собою недійсність такого договору.

Саме такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у справі №6-53цс11 від 21.11.11 року, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Підстав для відступлення від такого правового висновку колегія суддів не вбачає.

Таким чином, неправильне застосування судом норм матеріального права унеможливило встановлення фактичних обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, тому судове рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України підлягають вирішенню питання судових витрат, які складаються з сплаченого судового збору при подачі позову (422 грн.), апеляційної скарги (212 грн.), а всього - 643 грн..

Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 р. встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Участь представника позивача у судових засіданнях становить 2 год. 30 хв., 40% від мінімальної заробітної плати складає 487,2 грн., тому сума витрат дорівнює 1218 грн. (487,2 + 487,2 + 243,6). Правових підстав для стягнення 3000 грн. витрат на правову допомогу не вбачається, тому загальна сума судових витрат становить - 1852 грн. (1218 + 634).

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 31 липня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 39 132 грн. упущеної вигоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1852 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:підпис Судді:підпис

З оригіналом згідно : суддя апеляційного суду В.П. Фанда