Справа № 667/2092/15-ц
21 серпня 2015 року Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:
судді Радченко Г.А.
при секретарі Рушелюк О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшила, просила суд стягнути з ПАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_1 79 153,83 грн., з яких: матеріальна шкода, заподіяна здоровю - 5285,41 грн.; матеріальна шкода 45 950,84 грн.; пеня за прострочення виплати відшкодування 7809,35 грн.; 3% річних від простроченої суми в розмірі 389,01 грн.; інфляційні нарахування 13 371,70 грн.; за послуги евакуатора 700 грн.; витрати на авто товарознавче дослідження 647,52 грн.; моральна шкода 5000 грн. Позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 просила залишити без розгляду. Ухвалою суду від 21.08.2015 року позовні вимоги до ОСОБА_2 були залишені без розгляду.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини не явки суду не пояснив, неодноразово повідомлявся про час і місце розгляду справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України.
Дослідивши докази у справі, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволеню, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок, у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязків для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу постанові № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 та п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті ДТП безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.
Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закону України № 1961-IV).
Згідно ст. 3 Закону України № 1961-IV з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності.
Згідно ст. 6 цього Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застраховано за договором.
Відповідно до п. 12.1 Закону України № 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Згідно п. 1 ст. 22 Закону України № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну особи.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона(страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно до п. 1 ч. 2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого.
Відповідно до п. 24.1 ст. 24 даного Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.
Роз'ясненнями, наданими у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Згідно з п. 9.3 ст. 9 даного Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 000,00 гривень на одного потерпілого.
Згідно ст. 36.2. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
У відповідності із п.1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом».
Згідно ст. 36.5 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільне - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.
Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідно до ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 19.11.2014 року ОСОБА_2 01.05.2014 року, близько 22.20 год., в місті Херсоні, керуючи технічно справним автомобілем «DAEWOO LANOS TF 69Y», реєстраційний номер НОМЕР_3, рухаючись по вул. Ілліча, з боку вулиці Комкова у напрямку вулиці Лавреньова, знаходячись в районі будинку № 93, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, не обрав безпечної швидкості з якою зміг би зберегти контроль над керуванням транспортного засобу, внаслідок чого не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-210994-20», реєстраційний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1, який рухався у зустрічному напрямку. В результаті даної ДТП ОСОБА_1 заподіяно тілесні ушкодження.
Згідно вищезазначеної ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у звязку із примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження закрито.
Право на відшкодування шкоди, завданої майну, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК України, має власник майна. Доказами, що підтверджують правову підставу володіння позивачем рухомим майном автомобілем НОМЕР_2, є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії ВТС № 041081, видане 28.08.2008 року МРЕВ ДАІ м. Херсон УДАІ УМВС, копія якого міститься в матеріалах справи.
Цивільно-правова відповідальність під час експлуатації автомобіля НОМЕР_1, відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була застрахована у ПАТ «СК «Україна», договір АС/3977514, що підтверджується копією відповідного полісу. Строк дії договору до 12.01.2015 року.
Крім того, у звязку із пошкодженням належного позивачу автомобіля та необхідністю здійснення оцінки спричиненої матеріальної шкоди позивач поніс витрати, повязані з наданням послуг експерта у розмірі 647,52 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 303 від 28.05.2014 року.
Після ДТП пошкоджений автомобіль ВАЗ 210994-20, за вказівкою слідчого, доставлено евакуатором на спеціальний майданчик тимчасового зберігання, розташований у м. Цюрупинськ. Понесені позивачем витрати на транспортування пошкодженого автомобіля з місця ДТП у розмірі 700 грн., підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера б/н від 04.03.2015 року та актом виконаних робіт №000091 від 02.05.2014 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та також підлягають стягненню з відповідача.
Внаслідок ДТП позивачу були спричинені тілесні ушкодження, за висновком спеціаліста від 30.05.2014 року № 623 у вигляді закритого осколкового переламу лівої стегнової кістки, подряпини області правого та лівого колінних суглобів, лівої ушної раковини. Закритий осколковий перелам лівої стегнової кістки відноситься до середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоровя. Подряпини області лівого та правого колінних суглобів, лівої ушної раковини відносяться до легких тілесних ушкоджень. У звязку з отриманими травмами позивач змушений був тривалий час перебувати на лікуванні, що підтверджується відповідними медичними документами.
Згідно виписки з історії хвороби № 005143/14 у період з 01 травня по 17 травня 2014 року позивач перебував на лікуванні у травматологічному відділенні комунального закладу «Херсонської міської клінічної лікарні ім. А. і О. Тропіних». В день госпіталізації та 05.05.2014 року переніс операції. Епікризом доведений причинно-наслідковий зв'язок його перебування на стаціонарному лікуванні з приводу ДТП.
До матеріалів справи приєднані фіскальні чеки та квитанції понесених позивачем витрат на придбання медикаментів і засобів медичного призначення, що мають безпосереднє відношення до травми, на загальну суму 11 106,70 грн. Наведена сума з вирахуванням асортименту товарів в чеках не медичного призначення у розмірі 286,38 грн.
Відповідно до розписки 06.11.2014 року відповідач ОСОБА_2 компенсував позивачу завдану в ДТП шкоду у розмірі 10 000 грн. Проте, додаткові витрати на лікування були понесені позивачем як потерпілим ще після 06.11.2014 року, тобто після складання розписки, отже розмір матеріальної шкоди, яка була завдана на дату складання розписки, збільшився. Так, за рекомендацією лікаря-травмотолога позивачу було призначено оперативне лікування, а саме кісткова пластика, БІОС лівої стегнової кістки з призначенням на 25.11.2014 року. Відповідно позивачем було придбано: комплект фіксаторів для інтрамедуллярного остеосинтеза стегнової кістки (видаткова накладна № 98 від 21.11.2014) вартістю 4950,00 грн. та свіжеморожена плазма крові 0,450 на суму 285,91 грн. (квитанція до прибуткового касового ордера № 3414 від 24.11.2014 року). Загалом витрачено 5285,41 грн., у тому числі 49,50 грн. комісія банку. Оскільки транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 забезпечений договором страхування ПАТ «СК «Україна» повинно відшкодувати позивачу шкоду, повязану з лікуванням.
Внаслідок декількох операцій та сильного фізичного болю позивач десять місяців перебував на лікуванні та потребує ще лікування і реабілітації, що тягне за собою значні для нього матеріальні витрати. Проте, більш значною та непоправимою стала для нього моральна шкода, яку суд оцінює у 5000 грн.
Відповідачем ПАТ «СК «Україна» листом від 01.08.2014 року відмовлено позивачу у страховому відшкодуванні з приводу відсутності на час подання цивільного позову постанови про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності та не згодою з заявленими ним сумами матеріальної та моральної шкоди.
За прострочення виплати страхового відшкодування з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню штрафні санкції, а саме пеня, 3% річних та інфляційні збитки, виходячи з розрахунку станом на 30.06.2015 року:
Розрахунок пені за формулою: Пеня = З х 2 ПОС х Д : 100, де:
З сума простроченого зобовязання;
2 ПОС подвійна облікова ставка НБУ на день прострочення;
Д кількість календарних днів періоду прострочення.
Постановою НБУ від 02.03.2015 року № 154 «Про регулювання грошово-кредитного ринку» з 04.03.2015 року встановлено облікову ставку в розмірі 30%.
Подвійна облікова ставка НБУ 30,0% х 2 = 60,% річних.
Подвійна облікова ставка НБУ за день = 60:365 = 0,165
Кількість днів прострочення 103 дні (з 20.03 до 30.06.2015 року)
45 950,84 грн. х 0,165 х 103 : 100 = 7 809,35
Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою:
3% = С х 3 х Д : 365 : 100, де:
С сума заборгованості (45 950,84 грн.)
Д кількість днів прострочення (103 дн.)
45 950,84 х 3 х 103 : 365 : 100 = 389,01 грн.
Сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення індексів інфляції відповідних місяців. Згідно рекомендацій Верховного суду України, викладених у листі від 03.04.1997 року № 62-97 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» якщо зобовязання виникло після 15 числа поточного місяця, то застосовується індекс інфляції наступного та послідуючі місяці.
Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою:
ІІ с = (ІІ 1 : 100) х (ІІ 2: 100) х (ІІ 3:100) х …(ІІ Z:100), де:
ІІ 1 індекс інфляції за перший місяць прострочення;
ІІ 2 індекс інфляції за другий місяць прострочення;
ІІ 3 індекс інфляції за третій місяць прострочення;
ІІ Z індекс інфляції за останній місяць прострочення
За повідомленням Держслужби статистики України, індекс інфляції за даними офіційного сайту «Урядовий курєр» становить:
-За березень 2015 року 110,8%;
-За квітень 2015 року 114,0%;
-За травень 2015 року 102,2%.
Відповідно до розрахунку індексу інфляції за цей період:
ІІ с = (110,8:100) х (114,0 : 100) х (102,2:100)
ІІ с = 1,108 х 1,14 х 1,022 = 1,291 (сукупний індекс інфляції)
Таким чином інфляційні нарахування становлять: 45 950,84 х 1,291 = 59 322,54 45 950,84 = 13 371,70 грн.
У звязку із зазначеним, загальний розмір шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, що підлягає стягненню з відповідача становить 79 153,83 грн., з якої: матеріальна шкода, заподіяна здоровю - 5285,41 грн.; матеріальна шкода 45 950,84 грн.; пеня за прострочення виплати відшкодування 7809,35 грн.; 3% річних від простроченої суми в розмірі 389,01 грн.; інфляційні нарахування 13 371,70 грн.; за послуги евакуатора 700 грн.; витрати на авто товарознавче дослідження 647,52 грн.; моральна шкода 5000 грн.
Судові витрати по оплаті судового збору, від яких позивач був звільнений при подачу позову, підлягають стягненню з відповідача на користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 179, 209, 212 ЦПК України, на підставі ст. ст. 22, 23, 386, 536, 625, 979, 992, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст. ст. 3, 6, 12, 22, 23, 24, 26, 29, 36 «Про обов'язкове страхування цивільне - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 79 153,83 грн., з якої: матеріальна шкода, заподіяна здоровю - 5285,41 грн.; матеріальна шкода 45 950,84 грн.; пеня за прострочення виплати відшкодування 7809,35 грн.; 3% річних від простроченої суми в розмірі 389,01 грн.; інфляційні нарахування 13 371,70 грн.; за послуги евакуатора 700 грн.; витрати на авто товарознавче дослідження 647,52 грн.; моральна шкода 5000 грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 791,53 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Суддя: