Справа № 559/1636/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в особі головуючої судді Лопухович А.О.,

при секретарі Федчук А.А.,

за участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Дубно справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_6 про визнання договорів поруки припиненими,-

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що 25 квітня 2008 року між відповідачкою ОСОБА_6 та ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк") було укладено Договір про іпотечний кредит №КОНРС2, згідно умов якого вона одержала кредит в сумі 181 800 грн. на строк до 25 квітня 2030 року під 15 % річних. Умовою надання та забезпечення вищевказаного кредиту, серед інших, було також оформлення договорів Поруки між Банком та ними, як поручителями: ОСОБА_3 згідно Договору поруки №КОНРС2 від 25.04.2008 року, ОСОБА_4 згідно Договору поруки №КОНРС2/1 від 25.04.2008 року, ОСОБА_5 згідно Договору поруки №КОНРС2/2 від 25.04.2008 року. В квітні 2015 року Банк подав позов про солідарне стягнення з позичальника ОСОБА_6 та них, як поручителів, заборгованості по Договору про іпотечний кредит №КОНР02 від 25.04.2008 року в розмірі 46 524 долари США, що за курсом 23,5 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.04.2015 року складає 1 093 335,97 грн. за кредитним договором по кредитному договору №КОНРС2 від 25.04.2008 року, а також суми сплаченого банком судового збору. Вважають, що вищевказані Договора поруки №КОНРС2, №КОНРС2/1 та №КОНРС2/2 від 25.04.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" по кредитним зобов"язанням ОСОБА_6 є припиненими, а тому такими, що позбавляють кредитора (Банк) звертатися з вимогою про солідарне стягнення з них заборгованості по кредиту, доказами чого є наступне. По-перше, зі змісту вищевказаних Договорів поруки вбачається, що поручителі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 поручалися за належне виконання Договору про іпотечний кредит, оскільки зі змісту договорів поруки вбачається наступне : "2.1. Поручителю добре відомі усі умови вищевказаного Договору про іпотечний кредит". Датою укладання договорів поруки як і Договору про іпотечний кредит було 25 квітня 2008 року, відтак вважають за необхідне вказати умови основного зобов"язання, за належне виконання якого позичальником ОСОБА_6 поручалися вони: сума кредиту - 181 800 грн. (п.1.1. Договору про іпотечний кредит), валюта кредиту - гривня (п.1.1.), відсотки за користування кредитом фіксований 15 % річних (п.1.1.), строк повернення кредиту не пізніше 25 квітня 2030 року (п.1.3.), мета одержання кредиту - на придбання у власність позичальника окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі-продажу №2143 від 25.04.2008 року, розташованою за адресою : АДРЕСА_1 (п.1.3.), забезпечення - іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою : Рівненська обл., м.Дубно, вуд.Заводська, буд.8 кв.37. Згідно наданого Банком в якості Додатку №1 "Розрахунку загальної вартості кредиту" щомісячний платіж по кредиту повинен був складати 2390,06 грн., річна процентна ставка - 15 %, розмір щомісячної винагороди, винагороди за надання фінансового інструменту, та процентів за дострокове погашення кредиту були визначені в розмірі 0,00 грн. Однак, як вбачається зі змісту долучених до позову Банку документів, 5 серпня 2008 року між Банком та Позичальником ОСОБА_6 було підписано Додаткову угоду до Договору про іпотечний кредит №КОНРС2 від 25 квітня 2008 року, згідно умов якого вищевказаний кредитний договір зазнав змін по істотним його умовам, зокрема : сума кредиту - 39 420,38 доларів США (тридцять дев"ять тисяч чотириста двадцять) грн. (п.8.1. Додаткової угоди), валюта кредиту - долар США (п.8.1.), відсотки за користування кредитом 1,17 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту (п.8.1.), винагорода за резервування ресурсів в розмірі 3 % річних від суми зарезервованих ресурсів (п.8.1.); винагорода за проведення додаткового моніторингу згідно п.7.2. Додаткової угоди (п.8.1)( дорівнює сумі залишку коштів, між сплаченими Позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими Банком в останній термін сплати) (п.7.2.)., всі види платежів (за винятком кредиту, винагороди за проведення додаткового моніторингу, неустойки), що вносяться Позичальником за даним договором, є відсотками в розумінні ЦК (п.7.3.), строк повернення кредиту не пізніше 25 квітня 2030 року (п.8.1.), мета одержання кредиту - на придбання нерухомості (п.8.1.), забезпеченням виконання Позичальником зобов'язань за даним договором виступає іпотека нерухомого майна, а саме 3-кімнатна квартира розташована за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 58,9 кв.м., а також договора поруки, укладені з ними. Однак, з жодним з них поручителів, з боку Банку не підписувалися додаткові угоди з приводу істотних змін умов первинного Договору про іпотечний кредит від 25.04.2008 року, про вказаний факт вони не знали до часу подачі Банком до позову до суду з вимогою солідарного стягнення заборгованості по кредитному договору в квітні 2015 року. Вважають, що при укладанні Додаткової угоди від 05 серпня 2008 року до Договору про іпотечний кредит №КОНРС2 від 25.04.2008 року між Банком та Позичальником ОСОБА_6 було змінені такі істотні умови первинного договору, які неминуче вплинули на здорожчання даного кредиту, а відтак на обсяг відповідальності самої Позичальника ОСОБА_6 і їх солідарних поручителів по первинній редакції кредитного договору, оскільки збільшилися як поточні платежі по кредиту, так і підсумкова сума коштів, яка підлягала поверненню Банку. Зважаючи на те, що при зміні розміру валюти основного зобов"язання (з гривні на долар США), запровадження нової формули розрахунку процентної ставки за користування кредитом та її складових, які відмінні від узгодженої сторонами 25.04.2008 року фіксованої процентної ставки в розмірі 15 % річних, запровадження згідно умов Додаткової угоди від 05.08.2008 року нових видів винагород Банку, які повинні сплачуватися разом з поточним платежем і сплату яких не передбачалася і не обумовлювалася (погоджувалася) Сторонами при підписанні 25.04.2008 року первинного Договору про іпотечний кредит та договорів поруки, Банком та Позичальником в односторонньому порядку, без погодження з поручителями і без підписання Додаткової угоди було фактично збільшено обсяг їх відповідальності, як поручителів. Просять визнати вищезазначені договори поруки припиненими.

У судовому засіданні представник позивачів повністю підтримав позовні вимоги із зазначених підстав. Пояснив, що на момент укладення додаткової угоди ОСОБА_6 і Банком сума 39 420, 38 доларів США, в еквіваленті згідно курсу НБУ становила 182 910,58 грн., хоча сума первинного кредиту складала 181 800 грн. і мали місце поточні проплати за декілька місяців. Сторони в односторонньому порядку, без укладення письмової додаткової угоди та будь-якого письмового повідомлення поручителів, змінили валюту кредиту з гривні на доларів і з того самого моменту з»явився валютний ризик. Крім того, змінилися відсоткові ставки, з»явилися інші виплати, що призвело до збільшення відсоткової ставки у їх сукупності до 17,04%, змінився строк позовної давності з приводу спорів до 5 років. Вважає, що такі зміни відбулися без згоди позивачів та призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя, оскільки на даний час сума боргу становить більше одного мільйона гривень.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги визнала у повному обсязі та просить задоволити позов. Пояснила, що після отримання кредиту у квітні 2008 року вона вчасно здійснювала проплати. Потім отримала від Банку лист, де було повідомлено про те, що відсоткова ставка буде збільшуватися. Після візиту до банку їй було рекомендовано змінити валюту кредиту з гривні на долар, пояснили, що їй так буде краще, нікого повідомляти з поручителів про це не потрібно. Вона написала заяву і підписала додаткову угоду. Готівки доларів на руки не отримувала, все було проведено лише на паперах. Внаслідок цієї додаткової угоди для неї особисто кредит істотно здорожчав, оскільки дуже зріс курс долара. Вона платила до останнього, скільки дозволяла їй заробітна плата. Зверталася до банку із проханням перевести її назад кредит у гривні, але отримала відмову. Крім договорів поруки, у іпотеці перебуває придбана квартира.

Представник ПАТ КБ «Приватбанку» позов не визнав у повному обсязі. Просить відмовити у його задоволенні. Вважає, що твердження позивачів про істотне збільшення обсягу відповідальності є безпідставним, оскільки відповідно до заяви ОСОБА_6 від 17.07.2008 р. щодо зміни валюти кредиту залишок заборгованості по іпотечному кредиту № КОНРС2 від 25.04.2008 р. складав 181 639.11 грн., тобто зобов'язання поручителів жодним чином не збільшувалися. Крім того, відповідно до п.3.1. договору поруки (по всіх договорах поруки даний пунк аналогічний) поручитель відповідає за зобов'язаннями згідно з договором про іпотечне кредитування перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збітків тощо. А це означає, що поручитель відповідає не сумою отриманого кредиту, а виконанням кредитних зобов'язань в повному обсязі. Обсяз відповідальності при укладанні додаткової угоди не збільшився. Більше того, у зв'язку із зміною валюти платежу була зменшена відсоткава ставка по кредиту 1.17 % на місяць, тобто 14.04 % річних, що становить меншою ніж 15 % річних, яка була передбачена умовами іпотечного кредиту від 25.04.2008 р. Жодних суттєвих змін в бік збільшення зобов'язань, окрім зміни валюти платежу не відбулося, а відповідно посилання на норми ст.559 ЦК України є безпідставним. Пунктом 1.5 договорів поруки (по всіх договорах поруки даний пунк аналогічний) передбачено, що поручитель дає згоду на зміну умов Договору про іпотечний кредит без додаткового погодження з поручителем. Пунктами 6.1.6 та 6.7 договорів поруки визначено, що поручителі розуміють умови договору, погоджуються із ними та своїми підписами засвідчують іх прийняття та дотримання. Таким чином, ПриватБанком дотримано всіх істотних умов при укладанні договорів поруки та вимог чинного законодавства, повідомляти поручителів про це вони не повинні були.

Вислухавши сторони, перевіриши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

25 квітня 2008 року між ОСОБА_6 та ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк") було укладено Договір про іпотечний кредит №КОНРС2, згідно умов якого вона одержала кредит в сумі 181 800 грн. на строк до 25 квітня 2030 року під 15 % річних. (а.с.5,6)

25 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №ROHPG2.(а.с.7,8)

25 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №ROHPG2/1.(а.с.9,10)

25 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_5 був укладений договір поруки №ROHPG2/2.(а.с.11,12)

Відповідно до п.3.1 Договору про іпотечний кредит виконання зобов»язання за цим договором, крім договорів поруки, забезпечується іпотекою нерухомого майна, а саме 3-кімнатної квартири розташованої за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 58,9 кв.м.. (а.с.5)

5 серпня 2008 року між Банком та ОСОБА_6 була укладена Додаткова угода до Договору про іпотечний кредит №КОНРС2 від 25.04.2008 року. (а.с.17,18)

Згідно із ч.1 ст. 553, ч.1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоч і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, але є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти вимоги кредитора в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 цього Кодексу).

За положеннями ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Сторони у судовому засіданні визнали ту обставину, що дані зміни до кредитного договору були внесені без згоди позивачів, як поручителів, а тому дана обставина, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказування, як визнана сторонами.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 передбачено, що відповідно до ч.1 ст.559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Судом встановлено, що станом на 3 квітня 2015 року заборгованість за кредитним договором №КОНРС2 від 25 квітня 2008 року перед ПАТ КБ "Приватбанк" становить 46524,93 долари США, що за курсом НБУ 23,50 складає 1 093 335,97 грн., з них 36986,16 доларів США, що за курсом НБУ становить 869 174,76 грн. становить заборгованість за кредитом. (а.с.13-16)

Зважаючи на викладене, суд вважає, що внесені зміни до кредитного договору №КОНРС2, які відбулися згідно умов Додаткової угоди від 05.08.2008 року щодо зміни розміру валюти основного зобов"язання з гривні на долар США, запровадження нової формули розрахунку процентної ставки за користування кредитом та її складових, які відмінні від узгодженої сторонами 25.04.2008 року фіксованої процентної ставки в розмірі 15 % річних, запровадження нових видів винагород Банку, які повинні сплачуватися разом з поточним платежем і сплату яких не передбачалася і не обумовлювалася (погоджувалася) Сторонами при підписанні 25.04.2008 року первинного Договору про іпотечний кредит та договорів поруки, Банком та ОСОБА_6 в односторонньому порядку, без погодження з позивачами, як поручителями, і без підписання Додаткової угоди призвели фактично до значного збільшення обсягу відповідальності позивачів у справі, як поручителів, а тому є всі підстави для визнання вказаних договорів поруки припиненими.

У зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком і тягне припинення поруки (постанова ВСУ від 25 вересня 2013 року у справі №6-97цс13).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_6 про визнання договорів поруки припиненими задоволити.

Договір поруки №ROHPG2 від 25 квітня 2008 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_3 визнати припиненим.

Договір поруки №ROHPG2/1 від 25 квітня 2008 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_4 визнати припиненим.

Договір поруки №ROHPG2/2 від 25 квітня 2008 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_5 визнати припиненим.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. витрат у сплаті судового збору.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. витрат у сплаті судового збору.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. витрат у сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення, можуть його оскаржити протягом 10 днів, з дня отримання його копії.

Суддя: