Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №337/8341/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Ширіна С.А.
Провадження № 22-ц/778/4156/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про захист прав споживача, визнання кредитного договору, договору застави та договору поруки недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом.

В позові зазначав, що 11 квітня 2013 року, між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір № 50008238, за умовами якого він отримав кредит в сумі 134 218,73 грн. на умовах 9,90% річних строком на 60 місяців. Кредит за зазначеним договором було надано на споживчі цілі, для придбання легкового автомобіля марки Seat, модель IBIZA. За кредитним договором, усі платежі сплачуються у гривнях і підлягають сплаті за розрахунком відповідно до обмінного курсу гривні до долара США, встановленим «ПАТ «Креді ОСОБА_6». Згідно п.п.1.1., 1.3.1. загальних умов кредитування підтверджується застосування еквіваленту іноземної валюти у розрахунках між сторонами зазначеного договору та встановлюється порядок такого розрахунку. Починаючи з січня 2014 року на його адресу почали надходити листи ТОВ «Порше Мобіліті» згідно яких, розмір щомісячного платежу по кредиту збільшувався в звязку з збільшенням курса долара. Якщо розмір щомісячного погашення за кредитом на момент його укладання складав 2600 грн., то станом на квітень 2015 року, платіж складає 7500 грн. Позивач зазначає, що умови кредитного договору, а саме графік погашення кредиту та умови, які передбачають збільшення розміру щомісячних платежів в залежності від курсу долара США незаконними та несправедливими такими, що суперечать Цивільному кодексу України, Законам України «Про захист прав споживачів», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», нормам цивільного законодавства України. Посилаючись на викладені обставини, просив суд визнати недійсним кредитний договір №50008238 від 11.04.2013 p., укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті». Визнати недійсним договір застави №50008238 від 17.04.2013 p., укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за №1015. Зобов'язати приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис про обтяження реєстраційний номер 13672591, контрольна сума 955128660Г, внесений на підставі договору застави автотранспортного засобу від 17.04.2013 р. №50008238 укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Порше Мобіліті», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за №1015, щодо заборони відчуження автомобіля легкового Seat IBIZA 1.4, колір - білий, 2012 р.в., тип палива - бензин, об'єм двигуна - 1390см. Номер об'єкта: VSSZZZ6JZDR027224. Номер державної реєстрації: АР4031СК. Боржник: ОСОБА_3, код: НОМЕР_1, 69000, АДРЕСА_1.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.

ТОВ «Порше Мобіліті» на спростування доводів апеляційної скарги подані заперечення, в яких представник відповідача просить апеляційну скаргу відхилити та залишити оскаржене рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3, його представника та представника третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_7, представника відповідача ОСОБА_8, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 11.04.2013 року, між ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 50008238, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 134218,73 грн., що еквівалентно 16486,76 доларів США, строком на 60 місяців зі сплатою відсотків за користування кредиту в розмірі 9,9 % (змінна ставка відповідно до ст. 2.3 Загальних умов кредитування) на придбання автомобіля марки Seat, модель IBIZA, об'єм двигуна 1390 куб.см., рік випуску 2012.

Між ОСОБА_3 та ТОВ "Порше Мобіліті" 17 квітня 2013р. укладено договір застави транспортного засобу №50008238, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, який було зареєстровано в реєстрі за №1015.

Згідно п. 1.1, 1.3 договору застави, заставодавець ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання кредитного договору №50008238 від 11.04.2013 p., укладеного між ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_3 передає в заставу автомобіль з наступними характеристиками: модель: IBIZA, об'єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, номер шасі, кузова, рами: VSSZZZ6JZDR027224, державний номер: АР4031СК, колір: білий.

Предмет застави є власністю заставодавця на підставі договору купівлі-продажу № 137810 від 27.03.2013 p., укладеного заставодавцем з ТОВ "Агротехкомплект" та Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виданого Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області 17.04.2013 року.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

З матеріалів справи вбачається, що судом правильно застосовано наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України. Згідно ч. 3 даної статті правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту, кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачає визнання недійсними умов договорів що обмежують права споживача. Відповідно до положень вказаної статті Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори із споживачем умови які є несправедливими. Умови договору є несправедливими якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. У частині третій названої статті наведений перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладанням договору.

Рішення суду відповідає обставинам справи та вказаним нормам матеріального права.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності посилання в рішенні суду на принцип свободи договору не знайшов свого підтвердження. Зокрема, не знайшли підтвердження доводи щодо ризику придбавання не потрібних споживачу кредитних послуг, як слабшої сторони договору та обмеження принципу свободи цивільного договору у сфері споживчого кредитування.

З матеріалів справи вбачається, що укладений сторонами кредитний договір відповідає вищенаведеним ст.ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів». Придбавання споживачем не потрібних кредитних послуг місця не має та на такі обставини не посилається позивач.

Виходячи із тексту рішення суду не мають свого підтвердження ті доводи, що суд керувався нині не діючою редакцією Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки наведені норми Закону у рішенні суду відповідають належній редакції вказаного Закону, за виключенням абзацу шостого частини четвертої ст.11 Закону, проте, таке цитування норми права не призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги щодо несправедливої вартості кредиту у звязку із умовами договору, які передбачають зміну ціни послуг у залежності від коливань курсу валют спростовані під час апеляційного розгляду справи.

При укладанні оспореного кредитного договору позичальник погодився з тим, що платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до п.1.3 Загальних умов кредитування.

Згідно п. 1.1. Загальних умов кредитування компанія зобов'язалася надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановили еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін.

За п. 1.3. Загальних умов кредитування сторони погодили, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору(п. 1.3.1. Загальних умов).

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності кредитного договору вимогам ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не містять обґрунтування, які саме положення договору не відповідають цій нормі права. Посилання апелянта на неналежну форму договору підтвердження не мають і спростовуються безпосередньо кредитним договором, який за формою відповідає вказаному Закону (ч.4 ст.11).

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності посилання в рішенні суду на розяснення п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі ст. 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору і позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладання договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також отримання кредиту в національній валюті, щодо невірного посилання на постанову Верховного Суду України у справі №3-62гс11, рішення Верховного Суду України у справі №6-38340св10 мають своє підтвердження. Проте, посилання суду на вказане розяснення та судові рішення не дає підстав для висновку щодо незаконності висновку рішення суду по суті справи, а тому не може тягнути його скасування, оскільки безпосередньо норми матеріального права застосовані вірно.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності використання еквівалентів зобовязання в іноземній валюті не спростовують рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За оспорюваним кредитним договором визначено грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті, а тому ТОВ «Порше Мобіліті» сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається курсом відповідної валюти на день платежу, оскільки саме такий порядок її визначення встановлений договором.

Доводи апеляційної скарги щодо несправедливих умов кредитного договору у звязку із валютними ризиками, покладеними на позивача, щодо заборони фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів за кредитним договором не мають свого підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що підписавши Загальні умови кредитування позичальник підтвердив, що компанія належним чином ознайомила його із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 року № 1023-XII, а також що він ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, умовами надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника (п. 9.5. Загальних умов кредитування).

При цьому умовами кредитного договору не передбачено можливість ТОВ «Порше Мобіліті» в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів за кредитним договором.

Наступні доводи апеляційної скарги щодо несправедливості кредитного договору у звязку із коливанням курсу долара США є аналогічними до вище проаналізованих та таких, що не знайшли свого підтвердження, доводів, а тому не беруться до уваги апеляційним судом.

Доводів в частині рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів застави та поруки апеляційна скарга не містить.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: