Номер провадження 2/331/1082/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2015 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, Четверта Запорізька державна нотаріальна конторапро стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа Четверта Запорізька державна нотаріальна контора про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.01.2009 р. між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 22.03.2013 р. між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ZPAARU60950019 відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит зі сплатою відсотків у розмірі 1, 44 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Станом на дату смерті позичальника, заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі складала 15 718, 28 грн. 29.05.2014 року позивачем направлена претензія кредитора до Другої Запорізької державної нотаріальної контори. Відповідно до відповіді Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори, спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. 11.09.2014 року банк пред'явив кредитні вимоги до ОСОБА_1, як до спадкоємиці після померлого ОСОБА_2, оскільки вважає, що відповідач прийняла спадщину в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами спадкодавця у розмірі 15 718, 28 грн. та судовий збір.

В судове засідання представник ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився, заявою просить суд розглянути справу без його присутності, посилаючись на обставини, викладені у позові, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. На попереднє судове засідання надав суду заяву про розгляд справи без його присутності. Його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки наявних в матеріалах справи доказів достатньо для вирішення її по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.01.2009 р. між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

22.03.2013 р. між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ZPAARU60950019 відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит зі сплатою відсотків у розмірі 1, 44 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом..

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 08.01.2015 р.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 40764922 від 24.06.2015 р., спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались.

За ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до копії спадкової справи №129/2014 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, який проживав за адресою: АДРЕСА_1, надісланої Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою, ПАТ КБ «Приватбанк» направив до нотаріальної контори претензію кредитора, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Другої Запорізької державної нотаріальної контори від 07.06.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 01 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідач не подавала заяву на прийняття спадщини, отже не вважається такою, що прийняла її з огляду на положення ст. 1269 ЦК України.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Так, частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника, оскільки спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

Проте, позивачем заявлені вимоги з порушенням чинного законодавства, яке регулює порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця до спадкоємців.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Статтею 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з приводу вирішення спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті позичальника за наявності спадкоємців, викладених в п. 32 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 11.09.2014 року направлено кредитні вимоги до ОСОБА_1, але вимога не була виконана.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 1282 ЦК України, що у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, кредитор спадкодавця на реалізацію своїх прав мав надати докази наявності у спадкоємця спадкового майна в натурі, або заявити клопотання про витребування доказів, та позовні вимоги про накладення стягнення на майно.

Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано доказів щодо наявності та вартості спадкового майна, яке значиться за спадкодавцем, не заявлено клопотання про забезпечення таких доказів судом, не заявлено позовних вимог про накладення стягнення на майно.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59,60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М.Світлицька