Номер провадження: 22-ц/785/785/15
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області

в складі: головуючого - Суворова В.О.

суддів - Артеменко І.А., - Черевко П.М.

при секретарі -Головченко Ю.Л.

з участю представника ПАТ "УкрСоцбанк" Богданової А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27 листопада 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСоцбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, -

встановила:

14 січня 2013 року позивач звернувся з зазначеним позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що 26 червня 2007 року він уклав з ОСОБА_4 кредитний договір, відповідно до вимог якого надав позичальнику 145 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань 26 червня 2007 року банк уклав з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як співвласниками АДРЕСА_1 договір іпотеки. Але в порушення умов укладених договорів відповідачі не виконали взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позов шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що належать відповідачам на підставі права власності, шляхом продажу предмета іпотеки банком від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку".Також позивач просить стягнути судовий збір.

Представник ОСОБА_4 -ОСОБА_7 позов не визнав з посиланням на Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Інші відповідачі у суді першої інстанції участь не брали.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2014 року у задоволенні позову ПАТ "УкрСоцбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки-відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "УкрСоцбанк" просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Неправильність рішення суду апелянт мотивував порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що предмет іпотеки це єдина квартира відповідачів, іншого житла у них нема, тому застосував Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до положень п. п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України "Про іпотеку"), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Судовою колегією встановлено, що 26 червня 2007 року позивач та ОСОБА_4 уклали кредитний договір № 2007/13-2.06, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 145000,0 доларів США зі сплатою 13,35% річних та комісій, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 25 червня 2022 року, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором.

Згідно із п. п. 3.3.7, 3.3.8, Договору кредиту, позичальник зобов'язаний сплачувати проценти в розмірі, передбаченому п. 1.1.1. цього Договору та комісії в розмірах та в порядку, визначеному п.п.2.4, 2.5 цього Договору, а також здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку змін максимального ліміту заборгованості, визначеного в п. 1.1.1. цього Договору, у сумі різниць між максимальним лімітом заборгованості, що діяв у попередньому періоді та максимальним лімітом заборгованості, що діятиме в наступному періоді, в строк не пізніше останнього робочого дня попереднього періоду, а також в кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом, що визначений в п. 1.1.1. цього Договору.

З метою виконання зобов'язань по кредитному договору, 26 червня 2007 року Банк уклав з ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6 Іпотечний договір . Згідно із п. 1.1. договору іпотеки, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Позичальником основного зобов'язання, нерухоме майно- квартиру, загальною площею 53,0 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належать Іпотекодавцям на підставі права власності.

Відповідно до п. 2.4, 4.1 Договору іпотеки іпотекодавець надав в іпотеку майно, зазначене в п. 1.1 цього договору, в забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна перед іншими кредиторами Іпотекодавця.

В зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачам банком були направлені листи про наявність несплачених платежів за кредитом та погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідь на письмову вимогу банку боржники не надали, заборгованість за кредитом не сплатили.

Згідно п. 4.6. Договору кредиту, у разі прострочення строків сплати процентів, визначених Договором кредиту, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених Договором кредиту, Боржник сплачує Позивачу пеню у розмірі 0,005 % від несвоєчасно перерахованої суми кредитних коштів, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період невиконання зобов'язань.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 19 листопада 2012 року виникла прострочена заборгованість у розмірі 177535,91 доларів США, що за курсом НБУ складає 1419044,56 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 132382,30 доларів США, що за курсом НБУ складає 1058131,72 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 38261,43 доларів США, що за курсом НБУ складає 305823,64 грн.; - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 02104,89 доларів США, що за курсом НБУ складає 16824,39 грн.; - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 4787,29 доларів США, що за курсом НБУ складає 38264,81 грн.

Відповідно до п. 3.2.3. Договору кредиту, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником або майновим поручителем обов'язків, визначених цим Договором, Кредитор має право вимагати від Позичальника або від майнового поручителя дострокового виконання ним всіх своїх зобов'язань за Договором кредиту.

Так, згідно зі ст. 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" встановлено певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Суд першої інстанції вірно встановивши правовідносини, які виникли між сторонами, застосував положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відмовляючи в позові банка суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира є єдиним житлом відповідачів. Судова колегія погоджується з вказаним висновком з наступних підстав.

Відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Згідно довідки № 2005 від 26.09.2014 року відповідачі дійсно зареєстровані та проживають в іпотечній квартирі, загальна площа квартири складає 53,0 кв. м. Відповідно до матеріалів справи відповідачі є власниками тільки вказаної квартири, іншого житла не мають.

Довід апеляційної скарги банку, що ОСОБА_4 належить на праві власності житловий будинок в АДРЕСА_2, не заслуговує на увагу з наступних підстав. Так, апелянт посилається на витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від. Але апелянт не врахував, що відповідно договору купівлі-продажу від 13 березня 2014 року вказаний будинок було продано ОСОБА_9, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 березня 2014 року. На підставі викладеного судова колегія приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Враховуючи все вищевикладене, колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області , - ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"- відхилити.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.О. Суворов

П.М. Черевко

І.А. Артеменко