Апеляційний суд міста Києва
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Лапіній К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: Національний банк України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2015 року визнано неподаною і повернуто позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати ухвалу, направити справу до суду першої інстанції іншому складу суду.. Вважає, що ухвала суду є необґрунтованою та не відповідає нормам процесуального права. Посилається на те, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільняється від сплати судового збору за позовом, що пов'язаний з порушенням його прав споживача, що не взяв до уваги суд першої інстанції, інші вимоги суду про усунення недоліків позовної заяви не відповідають положенням діючого законодавства та змісту позовної заяви.

У судове засідання апеляційного суду сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому процесуальним законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом до ПАТ Банк «Фінанси та Кредит», просила ухвалити рішення, яким: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, яким не було надано на звернення позивача інформацію стосовно укладеного сторонами 21 листопада 2006 року кредитного договору; 2) зобов'язати відповідача надати інформацію на запит позивача від 11 серпня 2014 року, а саме повідомити чи подавалась заява на Міжбанківську валютну біржу від заявника через ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» 21 листопада 2006 року на конвертацію 105 000 доларів США, і якщо така заява направлялась, вказати по якому курсу була проведена продаж валюти, яка була знята комісія та яка сума в гривні була зарахована, повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 105 000 доларів США кредитних коштів, надати розрахунки по сумам погашеного кредиту, нарахованих та сплачених відсотків, комісії, штрафних санкцій та сальдо розрахунків на дату надання інформації, підтвердити повноваження начальника відділення №2 філії банку ОСОБА_4

Суддею суду першої інстанції в порядку ст. 121 ЦПК України позовна заява була залишена без руху, позивачеві був наданий строк для усунення недоліків заяви.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 08 вересня 2015 року зазначено, що позивачем фактично подано заяву про розкриття банківської таємниці, яка розглядається в порядку окремого провадження, що визначений ст. ст. 287 -290 ЦПК України. Позивачу було запропоновано визначитись, в порядку якого провадження - позовного чи окремого вона звертається до суду, надати оригінал квитанції про сплату судового збору, у позовній заяві зазначити якими діями відповідача були порушені її права та спосіб захисту порушеного права, який передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Судова колегія вважає, що вимоги ухвали суду від 08 вересня 2015 року не відповідають процесуальному закону та змісту позовної заяви ОСОБА_2

Так, ст. 121 ЦПК України визначено, що позовна заява може бути залишена без руху лише у разі її невідповідності вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України щодо змісту та форми заяви, надання копії заяви та доданих до неї документів, сплати судового збору.

З позовної заяви вбачається, що за формою вона вимогам ст. 119 ЦПК України відповідає - містить найменування суду, необхідні відомості про сторін, у ній зазначені позовні вимоги, обставини та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Позивачем не заявлено вимог про розкриття банківської таємниці, нею ставиться питання про витребування інформації стосовно кредитного договору, який був укладений нею з відповідачем, та яку відповідач у порушення положень Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. 1076 ЦК України не надав позивачу.

Спосіб захисту порушеного права, відповідно до ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України, при зверненні до суду обирається позивачем, перелік способів захисту, наведений у ч. 2 ст. 16 ЦК України не є вичерпним, оскільки суд може захистити порушене цивільне право іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до позовної заяви, позивач зазначила дії відповідача, якими, на її думку, порушено її право - ненадання запитуваної інформації щодо кредитного договору сторін, а також спосіб захисту порушеного права - зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Зважаючи на наведене, вимога суду про усунення недоліку - зазначення способу захисту порушеного цивільного права, який передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України, не відповідає обставинам справи та положенням процесуального закону.

До того ж, невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не є підставою для повернення позовної заяви, це питання вирішується судом під час розгляду спору по суті.

Не є обґрунтованими також вимоги суду щодо сплати судового збору при поданні даної позовної заяви, оскільки за змістом позовних вимог позивач є споживачем послуг банку та вважає, що банком порушено її право споживача на отримання інформації за укладеним сторонами договором кредиту, отже відповідно до Закону України « Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було підстав для повернення в порядку ст. 121 ЦПК України позовної заяви, отже ухвала суду від 7 жовтня 2015 року підлягає скасуванню з передачею питання прийняття позовної заяви на вирішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2015 року скасувати, питання прийняття заяви направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: