Головуючий у 1-й інстанції Матвєєва Ю.О.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів Зайцевої С.А., Осипчук О.В.

при секретарі Городовенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», третя особа Управління пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя про зобов'язання видати уточнюючу довідку, що підтверджує особливі умови праці,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ММК ім. Ілліча» про зобов'язання видати уточнюючу довідку, що підтверджує факт роботи оператором поста управління на гарячій дільниці 4 розряду в листопрокатному цеху ЛПЦ-3000 за період з 01 травня 1983 року по 27 грудня 1983 року, передбаченого Списком № 1 розділом 3 підрозділу 3 пункту «а» Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року, визнавши недійсними довідки ПАТ «ММК ім.Ілліча» № 1536 від 06 грудня 2013 року та № 1124 від 08 серпня 2014 року.

Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі та відшкодувати судові витрати в розмірі 365 грн. 40 коп.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутності представника УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя, який про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_4, які підтримали доводи скарги, заперечення проти скарги представника ПАТ «ММК ім.Ілліча» Головко А.В., дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що умови та характер праці в період з 01 травня 1983 року по 27 грудня 1983 року дозволяють віднести виконувану ним роботу до спеціального стажу за Списком №1.

З такими висновками суду колегія суддів не може не погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст.49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язані видати працівнику на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок № 383), визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12 серпня 1993 року, передбачено, що головним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто уточнююча довідка підприємства, що надається у разі відсутності в трудовій книжці особи відомостей про стаж роботи, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, за своєю суттю підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а не право особи на пільгову пенсію. Дана довідка призначена для подальшого її надання особою, що оформлює пенсію, відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і права особи на пенсію на пільгових умовах.

Положеннями п.2 Порядку № 383 визначено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.

Згідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч.4 ст.60 ЦПК України визначено, що доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, за відомостями трудової книжки ОСОБА_2 працював на підприємстві відповідача з 20 серпня 1982 року по 13 серпня 1988 року, з 01 травня 1983 року був переведений оператором поста управління на гарячій дільниці робіт 4 розряду.

Довідкою № 1536 від 06 грудня 2013 року ПАТ «ММК ім.Ілліча» підтверджено працю ОСОБА_2 повний робочий день у період з 28 грудня 1983 року по 13 серпня 1988 року в ЛПЦ 3000 на посаді оператора на гарячих роботах в прокатному виробництві, що передбачено Списком №1. Аналогічні відомості були викладені відповідачем у довідці № 1124 від 08 серпня 2014 року.

Згідно акту від 28 грудня 1983 року Про прийняття в експлуатацію, закінчений будівництвом об'єкт комплексу 1-ої черги товстолистового стану «3000» на комплектному імпортному обладнані Жданівського металургійного заводу ім.Ілліча був введений в дію та експлуатацію 28 грудня 1983 року. До цього часу листопрокатний цех не працював, в ньому проводились пуска-налагоджувальні роботи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність на робочому місці позивача в спірний період часу з 01 травня 1983 року по 27 грудня 1983 року шкідливих і важких умов праці внаслідок не введення в експлуатацію об'єкта комплексу товстолистового стану «3000» на комплектному імпортному обладнані, що не дає можливості включити в уточнюючу довідку вказаний період роботи за Списком №1.

Доводи апеляційної скарги про те, що до введення в експлуатацію Стану ЛП 3000 вже були введені в експлуатацію всі служби стану, в тому числі і служба нагрівальної печі, є безпідставними.

До 1993 року діючим законодавством не вимагалось окреме введення в експлуатацію нагрівальних печей, що підтверджується і листом Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області №012/29-29 від 18 лютого 2015 року.

Зі змісту Акту робочої комісії від 28 грудня 1983 року Про прийняття в експлуатацію та доданих до нього додатків, які за клопотанням сторони позивача були оглянуті в апеляційному суді, вбачається, що на стані «3000» будівельно-монтажні роботи здійснювалися у період з січня 1979 року по грудень 1983 року, перелічене в додатку №4 обладнання було встановлено згідно актам його прийомки після індивідуального випробування і комплексного опробування робочими комісіями (акт прийомки від 27 грудня 1983 року).

Випуск продукції, передбаченої проектом в об'ємі, що відповідав нормам освоєння проектних потужностей в начальний період, був прокатаний 27 грудня 1983 року і фактично склав 150 тон за добу при проектній потужності 1305 тон за добу.

Отже, враховуючи, що в цеху на той час не працювали основні агрегати - нагрівальні печі, то відсутні і шкідливі виробничі фактори на робочому місці (шум, підвищена температура, інфрачервоне випромінювання).

З огляду на положення п.2 Порядку № 383, отримання заробітної плати за повний робочий день не свідчить про перебування позивача під час роботи у шкідливих умовах праці не менше 80% всього робочого часу, як вірно зазначив у рішенні суд першої інстанції, правильно втлумачивши зміст норми законодавства.

Також безпідставними є посилання позивача на штатний розклад листопрокатного цеху «3000» на 1983 рік та технологічну інструкцію ТІ-227-П-40-83 нагрівальних слябів в методичних нагрівальних печах листопрокатного цеху «3000», затверджену у травні-червні 1983 року.

Відповідач на підставі наявних на підприємстві первинних документів про роботу ОСОБА_2 видав йому уточнюючі довідки про спеціальний трудовий стаж на гарячих роботах за період його роботи оператором поста управління з 28 грудня 1983 року (пуск ЛПЦ 3000) по 13 серпня 1988 року, а позивачем зазначені в них відомості за іншими первинними документами не спростовані.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_2, відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.212-214 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Порушень норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: С.А. Зайцева

О.В. Осипчук