Справа № 496/4087/13-ц
Провадження № 2/496/34/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі головуючого судді Крачкової С.В.

при секретарі Квашенко А.В.

за участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

та представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Дачненська сільська рада Біляївського району Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, поділ житлового будинку в натурі, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності та визначення порядку користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою, після уточнення якої ( а.с.169) просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.04.2007 року на її імя в частині зазначення самочинного будівництва, провести поділ житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в с.Дачне, вул.. Леніна, 38, Біляївського району Одеської області, визнати за нею право власності та виділити їй в натурі ? його частину та в користування відповідну частину земельної ділянки, припинити право спільної часткової власності її та відповідача на це майно.

Свої вимоги мотивує тим, що їй та відповідачу на праві спільної часткової власності в рівних частках ( по ?) належить житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за вказаною адресою. Це майно належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6 від 26.04.2007 року. Позивачка вважає, що при видачі вказаного свідоцтва державний нотаріус допустив помилку та безпідставно зазначив як самочинне будівництво житлову площу в будинку 10,10 кв. м і надвірні споруди «В» - сарай , «Г» - вбиральня та не включив це майно до складу спадкового. При цьому посилається на те, що спірний будинок був побудований в 1954 році, реконструкція в ньому не проводилась і площа залишилась незмінною, а надвірні споруди не є самочинним будівництвом відповідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна. Оскільки з відповідачем постійно виникають сварки з приводу володіння та користування спільним майном, просить виділити їй в натурі ? частину цього домоволодіння та відповідну частину земельної ділянки в користування.

В судовому засіданні представник позивачки на позові наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснив, що в 2007 році при видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 була допущена помилка державним нотаріусом щодо невключення частини майна до складу спадкового, оскільки кімната 1-3 вказана в технічному паспорті як житлова, хоча це кухня, сарай «В» це частина приміщення літ. «Б», а на будівництво вбиральні «Г» дозволу не треба.

В судовому засіданні відповідач та його представник позов визнали та пояснили, що реконструкція в спірному будинку не проводилась, а надвірні споруди існували на день видачі оспорюваного свідоцтва.

В судовому засіданні представники Дачненської сільської ради не погодились з позовом та просять в позові відмовити. При цьому зазначили, що в погосподарських книгах сільської ради площа будинку складає 40 кв.м.. З приводу невідповідності цього запису фактичній площі ніхто до сільської ради не звертався, а тому вважають, що в будинку була проведена реконструкція, внаслідок чого площа його збільшилась. Крім того, представники третьої особи зазначили, що присадибна земельна ділянка знаходиться в комунальній власності, сторони не є землекористувачами та не можуть отримати в користування земельну ділянку за рішенням суду.

Заслухавши сторони, представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.2007 року ОСОБА_4 належить ? частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в с.Дачне, вул. Леніна, 38, Біляївського району Одеської області, який складається з житлового будинку літ. «А» - житловою площею 40, 00 кв.м., загальною площею 50, 80 кв.м. та надвірних споруд «Б» - сарай, «Д» - гараж, «Е» - погріб, «Ж» - літня кухня, 1-4 огорожа, І колодязь, розташований на землях Дачненської сільської ради, площею 0, 225 га (а.с.6).

В цьому свідоцтві вказано, що зазначена ? частина житлового будинку належала її померлому батькові ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.03.2000 року, а також вказано, що самовільно возведені та побудовані: житлова площа розміром 10,10 кв.м. та надвірні споруди «В» - сарай, «Г» - вбиральня до складу спадкового майна не надійшли.

Інша ? частина цього ж домоволодіння належить відповідачу ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.03.2000 року ( а.с. 168). Вказане свідоцтво видавалось на ? частину також ОСОБА_6 ( батько позивачки), після смерті якого вона й успадкувала його частину.

З цього свідоцтва вбачається, що відповідач ОСОБА_5 та його брат ОСОБА_6 ( батько позивачки) успадкували після смерті матері ОСОБА_7, померлої 21.06.1999 року житловий будинок, що розташований в с.Дачне, вул.. Леніна, 38, Біляївського району Одеської області, площею 40,00 кв.м. з надвірними спорудами: літня кухня, сарай, гараж, погріб та цистерна, розташовані на земельній ділянці, площею 0, 45 га.

В цьому свідоцтві вказано, що спадкове майно, на яке відкрилась спадщина належить спадкодавцю ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом від 8.04.1985 року.

З матеріалів спадкової справи №182/2000 після смерті ОСОБА_7 вбачається, що згідно свідоцтва про право власності від 8.04.1985 року їй належала ? частина житлового будинку, що розташований в с.Дачне, вул.. Леніна. 38 жилою площею 40,00 кв.м. з надвірними спорудами: літня кухня, сарай, гараж, погріб, цистерна, а інша ? частина цього домоволодіння належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8 від 8.04.1985 року.

Таким чином, після смерті ОСОБА_7 її сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6М.( батько позивачки) успадкували саме це спадкове майно з чітко визначеною площею та складом, а тому позивачка не може претендувати на майно, на яке не відкривалась спадщина.

Згідно положень ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, позивачка успадкувала від батька ОСОБА_6 спадкове майно, яке він, в свою чергу успадкував після смерті своєї матері та отримав свідоцтво про право на спадщину, яке до цього часу ніким не оспорювалось, не змінювалось та не визнавалось недійсним. А тому вказане свідоцтво є правовстановлюючим документом та містить відомості щодо маси спадкового майна, яке перейшло у власність позивачці після смерті її батька.

З погосподарської книги Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області вбачається, що площа спірного житлового будинку на період 2006 року складала саме 40,00 кв.м., а з 2007 року вона складає 60 кв.м. ( а.с.208- 209). Ці відомості містяться також в технічному паспорті на житловий будинок ( а.с.56-60) і в висновку експерта ( а.с.98-120). Таким чином, на день отримання позивачкою оспорюваного свідоцтва площа житлового будинку збільшилась, а відомості щодо законності добудови відсутні.

А тому суд приходить до висновку, що підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_4 частково недійсним не має, а посилання позивачки та її представника на помилкове не включення частини майна до складу спадкового є надуманими, спростовуються дослідженими судом доказами, не відповідають дійсності і нічим не підтверджені.

Більш того, ставлячи питання щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину в частині вказівки не включення самочинного будівництва до складу спадкового, позивачка не заявила вимог щодо включення цього майна до спадкового, після смерті її батька ОСОБА_5 до складу спадкового.

Оскільки самочинне будівництво не може бути предметом спору, а позивачкою не надано висновку спеціаліста щодо можливості поділу спадкового майна без врахування самочинного будівництва, суд не вбачає також законних підстав для поділу спірного домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Враховуючи викладене та виходячи з того, що вимоги позивачки щодо припинення права спільної часткової власності є похідними вони також не підлягають задоволенню з викладених вище підстав. Більш того, відповідно положень ст. 365 ЦК України за рішенням суду може бути припинено право особи на частку у спільному майні, а не право спільної часткової власності, як вимагає позивачка.

Таким чином, суд приходить до висновку, що законних підстав для задоволення позову не вбачається, а тому в позові необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212- 215 ЦПК України, ст.ст. 365, 367, 1218, 1278, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 3, 116, 120 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 в позові до ОСОБА_5, третя особа Дачненська сільська рада Біляївського району Одеської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, поділ житлового будинку в натурі, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності та визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 діб до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд.

Суддя : С.В. Крачкова