Справа № 524/9925/14-ц
Провадження № 2/548/274/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2015 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Старокожко В.П.;

за участю секретаря Листопад В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування - виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, треті особи - ОСОБА_5, Прокуратура м. Кременчука Полтавської області, прокуратура Хорольського району Полтавської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, служба у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області,-

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтував тим, що відповідачі - подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - не виконують батьківські обов'язки відносно своїх неповнолітніх синів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що виразилося в нестворенні належних умов проживання для неповнолітніх дітей за місцем проживання в АДРЕСА_1 Батьки взагалі не доглядають за дітьми, тому діти не забезпечені одягом, продуктами харчування, на час проведених перевірок були брудними, проживають в антисанітарних умовах. Діти часто залишаються без догляду батьків, на вихованні у баби ОСОБА_5, яка зловживає алкогольними напоями. В наслідок чого 23 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області було прийнято рішення № 406 про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у батьків та поміщення їх до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини. Позивач зазначає, що за час перебування відібраних дітей у вищевказаному виховному закладі, батьки дітей не провідували, не цікавилися їхніми справами. В зв'язку з чим просили суд позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнути з відповідачів аліменти на утримання цих дітей в розмірі ? частини всіх видів їх доходів на корить установи, де будуть утримуватися діти, та накласти заборону на відчуження житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Кременчук Полтавської області.

В судове засідання відповідач явку свого представника не забезпечив, надав суду письмову заяву про підтримання позову, просив суд розглядати справу у відсутність свого представника.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні та наданих суду письмових запереченнях на позов позовні вимоги не визнав, вважав, що немає підстав позбавляти його батьківських прав, так як він за дітьми доглядав. Визнав, що у зв'язку із зайнятістю на роботі він не міг приділяти уваги дітям в достатній мірі, тому діти інколи залишалися із його матір'ю ОСОБА_5, з приводу безладу в квартирі по АДРЕСА_1 в м. Кременчуці, пояснив, що в жовтні 2014 року, коли позивачем та відповідними службами проводилися перевірки умов проживання його дітей, вони збиралися продавати той житловий будинок і переїздити проживати в с. Бочки Хорольського району, тому всі речі були запаковані в мішки, а в хаті був безлад. Вказує, що на даний час він проживає в будинку, належному його матері в АДРЕСА_2 Хорольського району Полтавської області. Цей будинок є цегляним, має пластикові вікна, газове та дров'яне опалення, загальну площу близько 100 м. кв., на території двору є сільськогосподарські споруди, вони з матір'ю утримують птицю, город. На даний час він працює, має достатній заробіток для утримання дітей. Для дітей виділена окрема кімната, вмебльована. Вважав, що його бідність не є підставою для позбавлення його батьківських прав. Просив суд не позбавляти його батьківських прав. З приводу своєї дружини - ОСОБА_4, зазначив, що вона тривалий час проживала окремо від нього з дітьми, їздила по заробітках, додому приїздила дуже рідко.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, хоча про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Суду подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд відмовити в задоволенні позову, а справу розглянути у її відсутність.

Третя особа ОСОБА_5 позов вважала безпідставним, в його задоволенні просила суд відмовити. Дала суду пояснення, з яких вбачається, що вона любить онуків, хоче щоб вони із батьком проживали разом з нею в с. Бочки Хорольського району Полтавської області. Пояснила, що відповідачка ОСОБА_4 вихованням дітей наразі взагалі не займається, вдома практично не буває, дітьми не цікавиться. З приводу сина пояснила, що він працює, не зловживає алкоголем, дуже любить і переживає за дітей. Вдома маються всі умови для належного проживання її онуків.

Третя особа прокуратура м. Кременчука Полтавської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила, подала суду заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника, вказавши, що в зв'язку зі зміною підсудності справи органи прокуратури буде представляти прокуратура Хорольського району Полтавської області.

Прокурор прокуратури Хорольського району Полтавської області Мілевська Т.С. вважала позов частково обґрунтованим, вказала, що виходячи із встановлених в судовому засіданні обставин є підстави для позбавлення батьківських прав відповідачку ОСОБА_4, так як вона взагалі не цікавиться життям дітей і не приймає участі в їх вихованні, а з приводу відповідача ОСОБА_3 поклалася на розсуд суду, вказавши, що обставини, вказані в позовній заяві відносно цього відповідача свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області ОСОБА_7. вважала, що позов підлягає задоволенню, так як і в новій хаті відповідачі не створили належних умов для проживання своїх дітей, в будинку брудно, немає дитячих меблів, при перевірці умов проживання родини відповідачів дружина жодного разу присутня не була.

Представник третьої особи служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області Барановська В.В. вважала, що позов підлягає задоволенню, так як відповідачі не виконують обов'язки по вихованню дітей.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (зі змінами), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За нормою ст. 11 цього Закону, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Статтею 150 СК України передбачено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дітей.

Згідно чинного законодавства, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991 року, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч її бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Судом встановлено, що відповідачі по справі є батьками малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження дітей ( а.с. 11, 12).

З матеріалів справи вбачається, і це не заперечується сторонами по справі, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із своїми малолітніми дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також матір'ю відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - проживали в м. Кременчуці по АДРЕСА_1, Полтавської області, в житловому будинку належному на праві власності третій особі - ОСОБА_5 ( а.с.17)

Матеріали справи свідчать, що Кременчуцьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в період 2013-2014 років 8 разів проводилася перевірка умов проживання відповідачів за вищевказаною адресою. З них 4 акти складено з 07.10.2014 року по 23.10.2014 року.

З досліджених в судовому засіданні актів обстеження умов проживання родини ОСОБА_3 вбачається, що працівниками служби у справах дітей фіксувався факт наявності бруду в житловому будинку та вказувалося на необхідність навести чистоту. Кожним актом, складеним протягом 2013 року та в першій половині 2014 року, фіксувалася наявність у дітей іграшок, одягу, меблів, випраної білизни, продуктів харчування.

Цими ж актами фіксувалася наявність бруду в житловому будинку та факт проведення із її мешканцями профілактичних бесід з приводу підтримання чистоти.

Матеріали справи свідчать, що фактично підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав стало те, що 07.10.2014 року та 17.10.2014 року було виявлено бруд в житловому будинку відповідачів, відсутність у дітей сезонного одягу, те, що діти мали брудний вигляд і перебували не під наглядом батьків, а третьої особи ОСОБА_5, з пояснень, зафіксованих в актах, вбачається, що батьки перебували на роботі.

З пояснень відповідача ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_5, а також це підтверджується наявними в матеріалах справи документами, вбачається, що відповідачі впродовж жовтня 2014 року в зв'язку з продажем будинку в м. Кременчуці мали намір переїхати на інше місце проживання, в зв'язку з чим збирали та пакували речі та готувалися до переїзду. Переїзд в с. Бочки Хорольського району Полтавської області мав місце в листопаді 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_3 Хорольського району є цегляним, має загальну плошу 94.3 кв.м., має пластикові вікна, газове та дров'яне опалення, холодне та гаряче водопостачання.

З показань ОСОБА_7, і це не заперечують сторони по справі, вбачається, що в господарстві наявний доглянутий город, утримується домашня птиця, наявний запас дров для опалення житлового будинку в зимовий період.

Матеріали справи не мають відомостей, і ці відомості не були надані суду позивачем, залученими судом у якості третіх осіб органом опіки та піклування Штомпелівської сільської ради та службою у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації, що бруд у житловому будинку став наслідком наявності у дітей яких-небудь захворювань, погіршення їхнього стану здоров'я.

В матеріалах справи немає належних та допустимих доказів зловживання відповідачами алкогольними напоями, ведення такого способу життя, який би ніс небезпеку життю та здоров'ю їх дітей.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідачі застосовували до дітей насильство, залишали їх взагалі без стороннього нагляду.

Всі ці обставини свідчать, що на час подачі позову до суду визначених законом підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав немає.

Разом з тим, суд вважає, що після відібрання дітей та переїзду відповідачів в с. Бочки Хорольського району склалися обставини, які свідчать про втрату інтересу відповідачки ОСОБА_4 як матері до своїх неповнолітніх дітей, що на думку суду є підставою для позбавлення її батьківських прав, виходячи з наступного.

Як встановлено судом з показань її чоловіка ОСОБА_3, свекрухи ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_7, вбачається, що відповідачка ОСОБА_4 з часу переїзду родини в с. Бочки Хорольського району за новим місцем проживання була лише декілька разів. На відміну від свого чоловіка ОСОБА_3, вона не з'являлася до органу опіки та піклування для проведення профілактичних бесід, вдома за новим місцем проживання відповідні контролюючі органи її жодного разу не заставали.

З показань чоловіка та свекрухи вона проживає в різних містах України, на життя заробляє тимчасовими заробітками, не підтримує з родиною навіть телефонного зв'язку.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 не приїздила відвідувати дітей до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини, не цікавилася їхніми справами, не надавала їм ніякої допомоги.

Враховуючи викладене та те, що мати малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, систематично навмисно не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, забезпеченню для них належних умов життя, духовного і морального розвитку та виховання, свідомо нехтує своїми обов'язками по вихованню дітей, навіть після відібрання дітей продовжує ухилятися від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, що негативно впливає на психічний та духовний розвиток малолітніх дітей, і в сукупності з дослідженими доказами по справі, суд приходить до висновку, що знайшло своє об'єктивне підтвердження те, що мати малолітніх дітей ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до цих малолітніх дітей.

При прийнятті цього рішення суд враховує головним чином права та законні інтереси малолітніх дітей, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов'язків.

Виходячи з того, що судом прийнято рішення про позбавлення батьківських прав лише відповідачку ОСОБА_4, підстав для стягнення аліментів з обох відповідачів немає.

Суд також не вбачає підстав для накладення заборони на відчуження житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Кременчуці Полтавської області з тих підстав, що вказаний житловий будинок не належить на праві приватної власності відповідачам, а належить третій особі - ОСОБА_5 (а.с.16), малолітні в ньому лише прописані в зв'язку з реєстрацією за цією адресою матері ОСОБА_4

Накладення заборони на відчуження нерухомого майна особи, яка не є відповідачем по справі є підставою для відмови в задоволенні позову, а тому позовні вимоги про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, належного третій особі ОСОБА_5, не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК, ст. ст. 141, 150, 155, 164, 167 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку м. Кременчук Полтавської області, зареєстровану в АДРЕСА_4, батьківських прав щодо її малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Хорольський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Г о л о в у ю ч и й: