Справа № 604/1359/15-ц
Провадження № 2-о/604/74/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Сташківа Н.Б.

за участю

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Підволочиську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - приватний нотаріус Підволочиського районного нотаріального округу, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме про належність їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 20 червня 1980 року державним нотаріусом Підволочиської районної державної контори та реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським міжміським бюро технічної інвентаризації 24 лютого 1981 року. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що при зверненні до нотаріуса для вчинення нотаріальної дії, зокрема посвідчення заповіту щодо належного їй майна, нотаріусом виявлено розбіжність у записі прізвища, оскільки у зазначених документах вказано «ОСОБА_1» замість вірного «ОСОБА_1». Наявність помилок щодо правильності зазначення прізвища створює їй незручності щодо вільного розпорядження належним майном, виправлення описки у позасудовому порядку не є можливим, а тому просить заяву задовольнити.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явилась, проте подала заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить заяву задовольнити, справу розглянути у її відсутності.

Представник заінтересованої особи - приватний нотаріус Підволочиського районного нотаріального округу,будучи в установленому порядку повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, хоча подав заяву згідно якої просить справу слухати у його відсутності, поти задоволення зави не заперечує.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти :

Заявник ОСОБА_1 (прізвище до одруження ОСОБА_1) народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Скалат Підволочиського району. Прізвище «ОСОБА_1» змінено після

реєстрації шлюбу із ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про одруження НОМЕР_1 видане 04 серпня 1957 року.

Таке ж ім'я та по-батькові заявника ОСОБА_1 зазначено у пенсійному посвідченні № НОМЕР_2, виданому 29 червня 1989 року управлінням праці та соціального захисту населення Підволочиської РДА.

Однак, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, посвідченому 20 червня 1980 року державним нотаріусом Підволочиської районної державної контори вказано, що спадкоємцем вказаного у заповіті майна громадянки ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є ОСОБА_1, що проживає в АДРЕСА_1

На підставі зазначеного свідоцтва 24 лютого 1981 року Тернопільським міжміським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення, у відповідності до якого житловий будинок з надвірними побудовами АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_1.

Таким чином судом встановлено невідповідність запису прізвища заявника «ОСОБА_1», зазначеного у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, посвідченому 20 червня 1980 року державним нотаріусом Підволочиської районної державної контори та реєстраційному посвідченні, виданому Тернопільським міжміським бюро технічної інвентаризації 24 лютого 1981 року, до запису її прізвища «ОСОБА_1», зазначеному у паспорті громадянина України в інших належних їй документах.

На даний час, через вказану невідповідність у записі прізвища, заявник ОСОБА_1 не має можливості реалізувати своє право щодо вільного розпорядження належним майном.

Аналізуючи викладене судом встановлено, що у свідоцтві про одруження серії НОМЕР_1, свідоцтві про народження НОМЕР_3, паспорті громадянина України, у пенсійному посвідченні № НОМЕР_2, а також у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, посвідченому 20 червня 1980 року та в реєстраційному посвідченні, виданому Тернопільським міжміським бюро технічної інвентаризації 24 лютого 1981 рокуім'я та по-батькові заявника - «ОСОБА_1» є ідентичними, що свідчить про те, що - ОСОБА_1 та ОСОБА_1 одна і та ж особа, при цьому запис пріщзвища «ОСОБА_1» у у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, посвідченому 20 червня 1980 року та в реєстраційному посвідченні, виданому 24 лютого 1981 рокусуд оцінює як такий, що вчинений помилково.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що встановлення факту належності ОСОБА_1правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 20 червня 1980 року державним нотаріусом Підволочиської районної державної контори та реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським міжміським бюро технічної інвентаризації 24 лютого 1981 року на ім'я ОСОБА_1 - відповідатиме інтересам заявника ОСОБА_1, забезпечить реалізацію її законних прав, зокрема здійснення права щодо розпорядження належним їй майном, тому, відповідно до ст. 256 ЦПК України, заяву слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 15, 30, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 20 червня 1980 року державним нотаріусом Підволочиської районної державної контори, та реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським міжміським бюро технічної інвентаризації 24 лютого 1981 року на ім'я ОСОБА_1- ОСОБА_1, жительців АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя