печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

26 березня 2015 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Мельник А. В.,

при секретарі - Якимчук Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди -

В С Т А Н О В И В :

У грудні позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 березня 2013 року між ОСОБА_1 (надалі - позивач) та Українською страховою компанією «Гарант-Авто» (надалі - відповідач) був укладений Договір добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків № 35-03/ 00002875/1.1.2.00 (надалі Договір страхування), згідно умов Договору страхування, страхуванню підлягає майно Позивача, а саме легковий автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Предметом Договору страхування є майнові інтереси позивача, що не суперечать чинному законодавству України і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням Застрахованим майном, який належить йому на правах власності, повного господарського віддання, оперативного управління або на інших законних підставах, а також життям, здоров'ям та працездатністю водія та пасажирів застрахованого транспортного засобу.

Вигодонабувачем по даному Договору страхування є ОСОБА_1.

На виконання умов вище наведеного Договору страхування Страхувальником була вчасно та в повному обсязі сплачена Страховику страхова премія в розмірі 5 998,00 гривень.

7 березня 2014 року о 09:45 за адресою: м. Київ, вул. Гайдара 54 трапилась : дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) в якій легковий автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску отримав механічні пошкодження.

19 березня 2014 року позивач з дотримання вимог розділу 32 Договору страхування повідомив відповідача та подав заяву відповідного зразка про настання страхового випадку. Зазначена заява була отримана співробітником відповідача ОСОБА_2 та - зареєстрована за № 2065 від 19 березня 2014 року.

Станом на 15 квітня 2014 року вартість ремонту пошкоджень в наслідок ДТП автомобіля позивача становила 5 776,96 гривень, що підтверджується Нарядом-замовленням № 25914 від 15.04.2014 року.

29 квітня 2014 року відповідачем було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування за вирахуванням безумовної франшизи в розмірі 5 124,96 гривень.

П. 35.4 Договору страхування передбачено, що відповідач виплачує страхове відшкодування протягом 15 робочих днів з дня складання страхового акта.

Відповідач в визначені в Договорі страхування терміни не сплатив позивачу страхові відшкодування в розмірі 5 124,96 гривень.

У зв'язку з чим 16.07.2014 року за вх. № 4630/в позивач звернувся до відповідача з заявою про повідомлення дати сплати страхового відшкодування та 12.08.2014 року позивачем було отримано лист від відповідача № 52740/в від 31.07.2014 року, в якому відповідач повідомив що найближчим часом буде проведено виплату страхового відшкодування в розмірі 5 124,96 гривень.

Невиконання відповідачем у встановленні Договором страхування строки виплати страхових відшкодувань призвали до збільшення вартості ремонту пошкоджень автомобіля позивача по ДПТ до 6 921,22 гривень що підтверджується Нарядом - замовленням № 25914 від 18.09.2014 року.

Таким чином, станом на 19 вересня 2014 року вартість ремонту пошкоджень автомобіля позивача складала суму у розмірі 6 921,22 гривень.

20.10.2014 року відповідачу була направлена претензія щодо сплати страхового відшкодування у розмірі 6 921,22 гривень (з урахуванням збільшення вартості ремонту) на протязі 5 днів з моменту отримання претензії. Вище зазначена претензія була отримана відповідачем за вх. № 6343/в 20.10.2014 року.

Відповідачем так і не були виконі зобов'язання щодо сплати Позивачу страхового відшкодування у розмірі 6 921,22 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також при проценти річних.

Сума заборгованості відповідача з урахуванням індексу інфляції становить 7 269,77 гривень, що складає 6 921,22 гривень (страхове відшкодування), 300,77 гривень (з індексом інфляції), 47,78гривень (3% річних).

Крім того, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягала в суттєвих фізичних та моральних стражданнях в результаті протиправних дій відповідача. Так як позивача зовсім позбавлено можливості користуватися автотранспортом, адже останній зазнав суттєвих пошкоджень та є не придатний для використання за своїм цільовим призначенням.

Зазначене вище негативно впливає на фізичний та душевний стан позивача.

Вище вказані обставини позбавили позивача можливості реалізовувати свої звички та бажання, порушили право користуватися власним автотранспортом та вільно переміщатися.

Неодноразово доводилося відвідувати органи ДАІ, проводити оцінку ремонту автомобіля, звертатися за юридичною допомогою, нести певні витрати, втрачати свій вільний час, на даний час звертатися за захистом своїх прав до суду з приводу примусового стягнення страхового відшкодування.

Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 5 000, 00 (п'яти тисяч) гривень.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі з викладених підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 05 березня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків № 35-03/ 00002875/1.1.2.00, згідно умов Договору страхування, страхуванню підлягає майно Позивача, а саме легковий автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Предметом Договору страхування є майнові інтереси позивача, що не суперечать чинному законодавству України і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням Застрахованим майном, який належить йому на правах власності, повного господарського віддання, оперативного управління або на інших законних підставах, а також життям, здоров'ям та працездатністю водія та пасажирів застрахованого транспортного засобу.

Вигодонабувачем по даному Договору страхування є ОСОБА_1.

На виконання умов вище наведеного Договору страхування Страхувальником була вчасно та в повному обсязі сплачена Страховику страхова премія в розмірі 5 998,00 гривень.

7 березня 2014 року о 09:45 за адресою: м. Київ, вул. Гайдара 54 трапилась : дорожньо-транспортна пригода в якій легковий автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску отримав механічні пошкодження.

19 березня 2014 року позивач з дотримання вимог розділу 32 Договору страхування повідомив відповідача та подав заяву відповідного зразка про настання страхового випадку. Зазначена заява була отримана співробітником відповідача ОСОБА_2 та - зареєстрована за № 2065 від 19 березня 2014 року.

Станом на 15 квітня 2014 року вартість ремонту пошкоджень в наслідок ДТП автомобіля позивача становила 5 776,96 гривень, що підтверджується Нарядом-замовленням № 25914 від 15.04.2014 року.

29 квітня 2014 року відповідачем було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування за вирахуванням безумовної франшизи в розмірі 5 124,96 гривень.

П. 35.4 Договору страхування передбачено, що відповідач виплачує страхове відшкодування протягом 15 робочих днів з дня складання страхового акта.

Відповідач в визначені в Договорі страхування терміни не сплатив позивачу страхові відшкодування в розмірі 5 124,96 гривень.

У зв'язку з чим 16.07.2014 року за вх. № 4630/в позивач звернувся до відповідача з заявою про повідомлення дати сплати страхового відшкодування та 12.08.2014 року позивачем було отримано лист від відповідача № 52740/в від 31.07.2014 року, в якому відповідач повідомив що найближчим часом буде проведено виплату страхового відшкодування в розмірі 5 124,96 гривень.

Невиконання відповідачем у встановленні Договором страхування строки виплати страхових відшкодувань призвали до збільшення вартості ремонту пошкоджень автомобіля позивача по ДПТ до 6 921,22 гривень що підтверджується Нарядом - замовленням № 25914 від 18.09.2014 року.

Таким чином, станом на 19 вересня 2014 року вартість ремонту пошкоджень автомобіля позивача складала суму у розмірі 6 921,22 гривень.

20.10.2014 року відповідачу була направлена претензія щодо сплати страхового відшкодування у розмірі 6 921,22 гривень (з урахуванням збільшення вартості ремонту) на протязі 5 днів з моменту отримання претензії. Вище зазначена претензія була отримана відповідачем за вх. № 6343/в 20.10.2014 року.

Відповідачем так і не були виконі зобов'язання щодо сплати Позивачу страхового відшкодування у розмірі 6 921,22 гривень.

На підставі викладеного, позивач вважає, що з боку відповідача порушуються його права, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» страхове відшкодування з урахуванням індексу інфляції 7 269,77 гривень, що складає 6 921,22 гривень (страхове відшкодування), 300,77 гривень (з індексом інфляції), 47,78 гривень (3% річних) та 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст. 990 ЦК України, ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Стаття 988 ЦК України передбачає, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, а також у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору та вимог закону, позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 6 921 грн. 22 коп., трьох відсотків річних в розмірі 47 грн. 78 коп., інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 300 грн. 77 коп. підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування завданої їй з боку відповідача моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи, що договором не передбачено відшкодування моральної шкоди, а судом встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору та вимог закону, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки суд задовольняє частково позов, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 243 грн. 60 коп. у відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 625, 979, 988, 990 ЦК України, ст.ст. 8, 10, 60, 88, 208, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) страхове відшкодування в розмірі 6 921 грн. 22 коп., три відсотки річних в розмірі 47 грн. 78 коп., інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 300 грн. 77 коп., а також 243 грн. 60 коп. у відшкодування судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий