Справа № 737/64/15-ц
Провадження № 2/737/56/15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2015 року смт.Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді - Морозова О.Б.

при секретарі - Чередниченку С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1;

до відповідачів:

ОСОБА_2, яка проживає за адресою: 15015, Чернігівська область, Ріпкинський район, село Вербичі, вулиця Першотравнева, 1;

Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області, юридична адреса: 16300, Чернігівська область, смт. Куликівка, вулиця Шорса, 67;

третя особа на стороні відповідача:

Служба у справах дітей Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області: юридична адреса: 16300, Чернігівська область, смт. Куликівка, вулиця Щорса, 67;

про визначення місця проживання дитини

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Куликівська РДА Чернігівської області, служба у справах дітей Куликівської РДА Чернігівської області про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Куликівської районної державної адміністрації, в якому просив визначити місце проживання його малолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним.

Своі вимоги обгрунтував тим, що він з відповідачкою ОСОБА_2 проживав у цивільному шлюбі з листопада 2011 року по липень 2014 року в с. Грабівка. Куликівського району, в будинку його батьків. Вони з ОСОБА_2 мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В липні 2014 року відповідачка виїхала в с. Вербичи до своєї матері і більше до нього не поверталась. Вони не дійшли згоди, з ким буде проживати їх дитина і для врегулування даного спору звернулись до органу опіки та піклування. Згідно висновку органу опіки та піклування Куликівської РДА від 26.11.2014 року, малолітню ОСОБА_3 доцільно залишити на проживання та виховання матері - ОСОБА_2. Він вважає, що даний висновок органу опіки та піклування притирічить вимогам СК України та був складени і затверджений з порушенням вимог законодавства України. У висновку не вказано конкретно, за якою адресою повинна проживати дитина, не вказано, з яких принципів виходив орган опіки та піклування, визначаючи місце проживання дитини. Сам висновок не оформлений на бланку райдержадміністрації та підписаний неповноважною особою. Органом опіки та піклування не було враховано, що мати дитини з липня 2014 року і по теперішній час дитину не відвідує, не цікавиться нею, не утримує її та не піклується про дитину. Дитина весь час проживає з ним.

Представник ОСОБА_2, в її інтересах, звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання матері - ОСОБА_2 та постановити рішення про відібрання малолітньої ОСОБА_3 від батька - ОСОБА_1, без позбавлення останнього батьківських прав. Також просила стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позову вказувала, що ОСОБА_2 з ОСОБА_1 проживали у цивільному шлюбі з листопада 2011 року по липень 2014 року по АДРЕСА_1. В цей період, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка - ОСОБА_3. Окрім дочки, у ОСОБА_2 ще є син від попереднього шлюбу, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. За час спільного проживання з ОСОБА_1 в сім"ї постійно виникали сварки через те, що останній зловживає спиртними напоями та аморально поводиться. При цьому ніде не працює. За час їх спільного проживання ОСОБА_1 не дбав про благополуччя родини. На всі її прохання змінити свою поведінку ОСОБА_1 не реагував. Нецензурно лаявся у присутності дітей та застосовував до неї фізичну силу. Побоюючись за своє життя та здоров"я, вона неодноразово змушена була звертатись до міліції для вжиття заходів реагування до ОСОБА_1 Внаслідок цього ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі і за вчинення насильства в сім'ї. В липні 2014 року ОСОБА_1 в черговий раз повернувся додому у нетверезому стані, почав нецензурно лаятись в присутності дітей та застосував до неї фізичне насильство. Внаслідок цього вона змушена була піти з дому разом зі своїм сином від попереднього шлюбу. Забрати із собою дочку ОСОБА_3 ОСОБА_1 не дозволив, погрожуючи застосуванням насильства і заявив про те, що дочка буде проживати з ним. За цей період ОСОБА_1 не дозволяє їй бачитись та спілкуватись з дочкою.

ОСОБА_2 з сином весь цей час, з липня 2014 року, проживає у своєї бабусі ОСОБА_7 в с. Вербичі, Ріпкинського району. За місцем її проживання є все необхідне для розвитку та проживання дитини, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 04.11.2014 року та актом соціального інспектування № 785 від 10.09.2014 року. Вона працює у двох місцевих фермерів без оформлення трудового договору та отримує зарплатню. Окрім того, вона отримує соціальні виплати на дитину від першого шлюбу, як одинока мати. Її старший син ОСОБА_8 навчається у третьому класі ЗОШ. Характеризується позитивно.

ОСОБА_1 ніде не працює, зловживає спиртними напоями. У зв'язку з частими конфліктами в родині ОСОБА_1, туди неодноразово виїжджала як служба у справах дітей, так і дільничний інспектор міліції. Малолітня ОСОБА_3 часто залишається без належного догляду. Неправомірна та аморальна поведінка батька створює загрозу для духовного та морального розвитку дитини. Все викладене дає підстави для відібрання дитини від батька, без позбавлення його батьківських прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав та просив його задовольнити. Проти позову ОСОБА_2 заперечував та просив в його задоволенні відмовити. Пояснив,що він дитину матері не віддасть, оскільки вона з липня 2014 року дитиною не цікавилась, її не відвідувала. Не турбувалась про неї, не брала участь у її утриманні. ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, ніде не працює та не має за що утримувати дитину. Умов для проживання дитини за місцем проживання ОСОБА_2 немає. На даний час дитина проживає з ним у його батьків. Для неї створені всі умови для розвитку та проживання. Дитина доглянута та про маму не згадує.

Представник ОСОБА_1, адвокат Котенок А.П. в судовому засіданні його позов підтримав повністю. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 просив відмовити повністю. Повністю підтримав позицію позивача.

ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні свій позов підтримала. Проти позову ОСОБА_1 заперечувала. В судове засідання при розгляді справи по суті не з'явилась. Про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Представник відповідачки ОСОБА_2, адвокат Сулейманова А.М. в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечувала та просила в його задоволенні відмовити повністю. Зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. При цьому пояснила, що ОСОБА_2 залишила родину ОСОБА_1, оскільки побоювалась за своє життя та здоров'я. За час спільного проживання з ОСОБА_1 той неодноразово застосовував до неї фізичне насильство. Окрім того, ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, нецензурно лається в присутності дітей. Неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі за дрібне хуліганство (справляння природних потреб у громадському місці та перебування в громадському місці у нетверезому стані) та за вчинення насильства в родині. ОСОБА_2, після отримання у листопаді 2014 року висновку органу опіки та піклування, приїжджала в с. Грабівка, за місцем проживання дитини з метою забрати дитину на проживання до себе. Однак родина ОСОБА_1 зустріла її біля двору, в будинок її не пустили і дитину навіть не показали. Після того, як вона поїхала з родини ОСОБА_1, ОСОБА_1 продовжує вчиняти вдома сварки та бійки в присутності малолітньої дитини. Внаслідок цього дитина, разом з бабусею змушена була перебувати у сестри позивача - ОСОБА_11 Внаслідок такої поведінки позивача ОСОБА_1 дитина на деякий час залишалась без батьківського піклування і ОСОБА_11 брала на себе обов'язок піклуватися про дитину, щоб її не відібрав орган опіки та піклування. За місцем проживання ОСОБА_2 створені всі належні умови для проживання малолітньої дитини. Вона працює у місцевих фермерів та отримує зарплатню. Окрім того отримує допомогу на дитину як одинока мати. Також за місцем її проживання вони ведуть підсобне господарство.

Представник Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечувала повністю та просила в його задоволенні відмовити. Позов представника ОСОБА_2 підтримала та просила його задовольнити. При цьому подала до суду письмові заперечення проти позову ОСОБА_1, які повністю підтримала в судовому засіданні.

Представник служби у справах дітей Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області в судовому засіданні повністю підтримала позицію представника Куликівської РДА. Проти позову ОСОБА_1 заперечувала повністю та просила в його задоволенні відмовити. Позов представника ОСОБА_2 підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що висновок органу опіки та піклування, який оспорює позивач ОСОБА_1, був складений з дотриманням вимог законодавства і з врахуванням, в першу чергу, інтересів дитини.

Заслухавши позивача ОСОБА_1, його представника, представника відповідачки ОСОБА_2,представника Куликівської РДА та органу опіки та піклування Куликівської РДА, свідків а також дослідивши матеріали даної цивільної справи та матеріали справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. Позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню в повному обсязі. До такого висновку суд прийшов, виходячи з наступного:

Судом було встановлено, що з листопада 2011 року по липень 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали спільно, однією родиною, без укладення шлюбу в будинку батьків ОСОБА_1 по АДРЕСА_1. В цей період, 09.11.2012 рок у них народилась дочка ОСОБА_3, яка проживала з ними. З ними також проживав син ОСОБА_2 від першого шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. В липні 2014 року ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_5 виїхала на проживання до своєї бабусі в с. Вербичи, Ріпкинського району, Чернігівської області, де проживає до теперішнього часу.

Як вбачається з пояснень як самого ОСОБА_1 так і допитаних свідків з його боку, ОСОБА_2 намагалась забрати з собою і дочку ОСОБА_3. Але ОСОБА_1 дочку не віддав та сказав, що вона буде проживати з ним. В листопаді 2014 року ОСОБА_2 отримала висновок органу опіки та піклування, де була визнана доцільність проживання дитини з нею. Після цього, маючи на руках даний висновок, вона приїжджала за місцем проживання дитини та намагалась її забрати. Але в будинок родина ОСОБА_1 її не впустила і дитину навіть не показала. При цьому ОСОБА_1 та допитані в судовому засіданні в якості свідків його сестра ОСОБА_11, мати та батько не заперечували того факту, що під час передачі на телеканалі "Інтер" "Стосується кожного", вказуючи дитині на ОСОБА_2, вони казали, що це "тітка", а не мама. Як вбачається з матеріалів справи, акт обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2 був складений 04.11.2014 року, а акт соціального інспектування ОСОБА_2 був складений 10.09.2014 року. Вона працює у двох місцевих фермерів без оформлення трудового договору та отримує зарплатню. Окрім того, вона отримує соціальні виплати на дитину від першого шлюбу, як одинока мати. За місцем її проживання створені всі умови для належного проживання та розвитку малолітньої дитини.

Всі ці факти спростовують твердження позивача ОСОБА_1 про те, що відповідачка 9 місяців дитиною не цікавилась, не працює та не має умов для проживання та виховання дитини.

Як пояснив сам ОСОБА_1 так і допитані з його боку в якості свідків члени його родини, одразу після від'їзду ОСОБА_2, вони звернулись з заявою до відповідного органу з метою припинення виплати ОСОБА_2 допомоги на дитину. На даний час виплата вказаної допомоги призупинена. Отже, родина ОСОБА_1 самостійно та умисно позбавила ОСОБА_2 можливості належним чином матеріально утримувати дочку.

Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і твердження позивача про те, що висновок органу опіки та піклування був складений та затверджений з порушенням вимог діючого законодавства України. В цьому питанні суд погоджується із запереченнями Куликівської РДА та поясненнями представника служби у справах дітей Куликівської РДА про те, що вказаних висновок був складений з дотриманням норм законодавства України.

Також не знайшли свого об'єктивного підтвердження зібраними по справі доказами твердження ОСОБА_1 про те, що відповідачка ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями. За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно, на відміну від ОСОБА_1, який за місцем проживання характеризується негативно.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом 2014 року сім разів притягувався до адміністративної відповідальності. А саме: 24.02.2014 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення насильства в сім'ї, яке полягало у тому, що 06 лютого 2014 року о 15-й годині 00 хвилин в АДРЕСА_1, громадянин ОСОБА_1, перебуваючи у нетверезому стані, виштовхав з будинку свою співмешканку ОСОБА_2, висловлювався нецензурно лайкою і погрожував їй фізичною розправою. Двічі за вчинення дрібного хуліганства за ст. 173 КУпАП, а саме: 06.10.2014 року Куликівським районним судом Чернігівської області за справляння природних потреб у громадському місці та 18.12.2014 року за нецензурну лайку у громадському місці. Тричі за ст. 178 КУпАП, а саме: 06.08.2014 року за перебування у нетверезому стані у громадському місці, 12.09.2014 року за розпивання пива у громадському місці, 30.10.2014 року за перебування у нетверезому стані у громадському місці. Також 06.08.2014 року за ст. 175-1 КУпАП за куріння тютюнових виробів у забороненому місці.

Окрім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснила, що вони, після того, як поїхала ОСОБА_2, виїжджали за викликом Грабівської сільської ради за місцем проживання ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що останній, перебуваючи у нетверезому стані, побив свого батька до крові та з топором вигнав родину з будинку. Все це було вчинено на очах малолітньої ОСОБА_3, яка внаслідок такої поведінки опинилась в будинку сестри позивача - ОСОБА_11 Остання, з метою недопущення відібрання дитини органом опіки та піклування, написала письмову заяву від 25.07.2014 року, якою взяла на себе відповідальність за стан здоров'я та утримання малолітньої ОСОБА_3 до повернення матері.

Допитані в судовому засіданні Грабівський сільський голова та секретар Грабівської сільської ради пояснили, що до них у грудні 2014 року із заявою зверталась мати позивача ОСОБА_1 та вказувала про неможливість спільного з ним проживання, оскільки він постійно виганяє їх з батьком з будинку, хату топити не дає, ніде не працює. Це питання виносилось на засідання виконкому сільської ради, де 27.12.2014 року було прийняте відповідне рішення.

Вказані факти свідчать про аморальну та антисоціальну поведінку ОСОБА_1, а також про зловживання ним спиртними напоями.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Отже, визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком - ОСОБА_1, суд не має законних та обґрунтованих підстав, оскільки останній веде асоціальний та аморальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування про те, що вказаній малолітній дитині доцільно проживати з мамою - ОСОБА_2 за місцем проживання останньої. При цьому суд, враховуючи всі зібрані по справі докази, діє в першу чергу в інтересах дитини та на її захист.

Згідно зібраних судом доказів, за місцем проживання ОСОБА_2 створені всі умови для проживання виховання та розвитку малолітньої дитини. На користь цього, окрім іншого, говорить і той факт, що разом з відповідачкою ОСОБА_2 вже проживає її малолітній син ОСОБА_8, який навчається в школі, характеризується позитивно, забезпечений всім необхідним. ОСОБА_2 працює за місцем свого проживання у місцевих фермерів, де отримує зарплатню, а також отримує соціальну допомогу як одинока мати. Також веде підсобне господарство. На користь того, що дитині доцільно проживати з мамою свідчить і те, яким чином вирішується питання гігієни дитини. На даний час, як пояснила свідок ОСОБА_11, вона кожен день приходить додому до позивача та купає малолітню ОСОБА_14 Батько цими питаннями не займається. В разі проживання дитини з мамою, це питання буде вирішуватись безпосередньо мамою дитини як на даний час, так і в майбутньому.

Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Зважаючи на вищенаведені факти аморальної та антисоціальної поведінки батька дитини, а також факти зловживання ним спиртними напоями, суд проходить до висновку, що існує реальна небезпека життю, здоров'ю та моральному вихованню малолітньої ОСОБА_3 в разі її подальшого проживання з батьком. Тому вимога ОСОБА_2 про відібрання дитини, без позбавлення батька батьківських прав, є цілком законною та обґрунтованою. При цому, відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення про відібрання дитини підлягає негайному виконанню.

За вищевказаних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 є цілком законним та обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, оскільки рішення прийняте на її користь.

Керуючись ст. ст. 19, 161, 162, 163, 164, 170 Сімейного кодексу України, ст. 18 Конвенції про права дитини, принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, ст.ст. 88, 208, 209, 213-218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області, третя особа на стороні відповідача: служба у справах дітей Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області про визначення місця проживання дитини - відмовити повністю.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Куликівська РДА Чернігівської області, служба у справах дітей Куликівської РДА Чернігівської області про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 від батька ОСОБА_1, без позбавлення його батьківських прав та передати дитину матері - ОСОБА_2.

Допустити негайне виконання рішення в частині відібрання дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, понесені нею судові витрати (судовий збір) в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Куликівського

районного суду О.Б.Морозов