Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/8/15-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 5 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Худякова А.М.,

при секретарі Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону вчиняти певні дії та встановлення порядку користування спільним сумісним майном ,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ними за спільні кошти був придбаний автомобіль VOLKSWAGEN Crafter 2ЕКЕ2, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

Після розірвання шлюбу між ними виник спір щодо поділу вказаного автомобіля. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18 червня 2014 року за кожним із них визнано право власності на ? частину спірного транспортного засобу.

Проте відповідач грубо порушує її права та чинить перешкоди у користуванні та володінні даним автомобілем, постійно використовуючи транспортний засіб в своїх інтересах без погодження з нею.

Такі дії призвели до того, що вона та їхні неповнолітні діти, які залишились проживати разом з нею після розлучення з відповідачем, маючи потребу у транспортному перевезенні, позбавлені можливості використовувати автомобіль.

На неодноразові звернення до правоохоронних органів щодо усунення порушення права власності вона отримувала відповіді, в яких містились рекомендації звернутись до суду.

З огляду на вищезазначене, просила суд заборонити відповідачеві користуватись без її згоди вказаним автомобілем та визначити наступний порядок користування цим транспортним засобом: перший та третій тиждень кожного місяця автомобіль перебуватиме у її користуванні, а відповідач матиме змогу користуватись ним протягом другого та четвертого тижня кожного місяця.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 21 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема, вказує, що суд, в порушення вимог ст. 358 ЦК України, фактично обмежив її право на вільне користування спірним автомобілем. Суд прийшов до помилкового висновку про те, що обраний нею спосіб захисту не передбачений законом, адже вона не просила поділити даний транспортний засіб або ж виділити цей автомобіль їй у власність. Звертаючись до суду з даним позовом, вона посилалась на положення ст. 358 ЦК України, яка передбачає встановлення порядку користування спільною частковою власністю.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, зауваживши, що суд у рішенні не послався на норму цивільного права, яка б забороняла встановлювати порядок користування спірним автомобілем. Будучи співвласником цього майна, позивачка позбавлена реальної можливості використовувати автомобіль в своїх інтересах та в інтересах дітей. Відповідач відмовляється виконувати рішення суду про визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину автомобіля, а тому єдиним способом захисту порушених прав позивачки є звернення до суду з даним позовом.

На думку відповідача, апеляційна скарга є безпідставною. На даний час між ним та ОСОБА_1 існують суперечки щодо користування вказаним транспортним засобом, у зв'язку з чим він пропонував їй грошову компенсацію вартості ? частини цього автомобіля. Однак, позивачка відмовляється вирішити спір у запропонований ним спосіб. Ухвалення рішення про задоволення позовних вимог не вирішить спірне питання, оскільки відсутній механізм, який би передбачав можливість здійснення контролю за дотриманням встановленого судом порядку користування автомобілем.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції виходив з того, що порядок користування транспортним засобом, який просить встановити позивачка, порушує права сторін та не узгоджується з вимогами ст.ст. 319,391 358 ЦК України, оскільки кожен із співвласників позбавлений можливості користуватись даним транспортним засобом протягом певних періодів часу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 1998 року. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 4 грудня 2013 року шлюб між ними розірвано.

За час шлюбу подружжям ОСОБА_1 придбано автомобіль VOLKSWAGEN Crafter 2ЕКЕ2, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, право власності на який було зареєстроване на ім'я відповідача.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18 червня 2014 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності по ? частині вказаного автомобіля за кожним та залишено його у спільній частковій власності сторін.

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Усім власника забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У ч.1 ст.321 ЦК України міститься норма, яка передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, змістом правовідносин спільної часткової власності є право кожного зі співвласників володіти, користуватись і розпоряджатись спільною річчю, а також обов'язок кожного зі співвласників погодити свою поведінку щодо володіння, користування й розпорядження спільною річчю з іншими співвласниками. Учасники спільної часткової власності вправі визначити порядок користування спільною річчю.

У разі, коли співвласники не дійдуть згоди щодо здійснення права спільної часткової власності, а також за умови відсутності між ними добровільної домовленості щодо порядку користування майном, яке перебуває у їхній спільній власності, кожен з них вправі звернутись до суду за захистом порушеного права у спосіб, передбачений ч.3 ст. 358 ЦУ України.

Запропонований позивачкою порядок користування автомобілем, який є неподільною річчю, позбавить сторін можливості користуватись та володіти ним протягом певного часу, що не узгоджується з вимогами ч. ч.1,3 ст. 319, 321, 358 ЦК України.

З огляду на закріплений у ст. 321 ЦК України принцип непорушності права власності, позовна вимога щодо заборони відповідачеві користуватись спірним автомобілем без згоди позивачки не підлягає до задоволення.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,308, 313-315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді: