Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року с.м.т. Новотроїцьке

Новотроїцький районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді - Бугрименка В.В.

при секретарі - Голумбієвській С.Ф.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Руденка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення шкоди завданої злочином

ВСТАНОВИВ

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 15 березня 2007 року працівник Новотроїцького відділення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" ОСОБА_5, в приміщенні відділення банку, прийняла від неї 25000 грн. для внесення на рахунок позивачки згідно договору №8, разом з цим, вказані кошти ОСОБА_5 до каси банку не внесла, а умисно розтратила їх, чим спричинила позивачці шкоду на суму 25000 грн.. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили, ОСОБА_5 визнано винною та засуджено за ч.5 ст.191 КК України, в тому числі і за вчинення вище зазначених дій. Враховуючи, що шкоду завдано працівником Новотроїцького відділення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" при виконанні своїх трудових обов'язків, на підставі ст.1172 ЦК України, просила стягнути з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на її користь шкоду заподіяну злочином в сумі 25000 грн.. Крім того зазначила, що відповідно до ст. 1166 ЦК України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі, враховуючи, що гроші є різновидом майна, а з моменту викрадення грошей в 2007 році до моменту розгляду справи, пройшов значний проміжок часу, за вказаний час національна валюта України - гривня знецінилась, 25000 грн. їй до цього часу не повернуті, вважає, що крім вказаної суми на її користь має бути стягнуто інфляційні втрати за період з 1 квітня 2007 року по березень місяць 2015 року, що складає 25050 грн., а всього 50050 грн..

Позивачка в судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити, крім того зазначивши, що під час розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6, позивачка зверталася з позовом саме до банку, разом з цим, з невідомих для неї підстав, суд стягнув завдану шкоду із засуджених, вважає таке рішення суду незаконним.

Представник відповідача позов не визнав, подав письмові заперечення відповідно до яких, вироком суду із засуджених на користь позивачки стягнуто 25000 грн., а тому подвійне відшкодування шкоди є неможливим, позивачкою не надано доказів, що шкоду ОСОБА_7 завдано під час виконання трудових відносин, крім того зазначив, що позивачка пропустила строк позовної давності, що є також самостійною підставою для відмови у позові. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом встановлено, і вказані обставини сторонами не оспорюються, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили, ОСОБА_5 визнано винною та засуджено за ч.5 ст.191 КК України, а саме за те, що 15 березня 2007 року вона прийняла від ОСОБА_3 25000 грн. для внесення на рахунок позивачки згідно договору №8, разом з цим, вказані кошти ОСОБА_5 до каси банку не внесла, а умисно розтратила їх, чим спричинила потерпілій шкоду на суму 25000 грн.. Вказаним вироком із засуджених на користь позивачки стягнуто завдану шкоду в сумі 25000 грн..

Відповідно до ч.4 ст. ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

За таких обставин, суд не приймає доводи представника відповідача, про те, що позивачкою не доведено факту заволодіння її грошовими коштами ОСОБА_5 під час виконання трудових обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України (в редакції 1960 року, чинної на час розгляду кримінальної справи) особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту ч.2 ст.1192 ЦК України вбачається, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що під час розгляду кримінальної справи та відповідного цивільного позову ОСОБА_3, останньою було визначено розмір завданої їй шкоди, зазначеним вироком із засуджених на користь ОСОБА_3 стягнуто зазначену шкоду, рішення суду в цій частині позивачкою не оскаржувався та відповідно набрало законної сили, суд приходить до висновку, що позивачка розпорядилася своїм правом на пред'явлення позову про відшкодування шкоди. Оскільки вимога позивачки про стягнення інфляційних втрат, відповідно до обґрунтувань позову, є складовою частиною шкоди, відшкодування якої вже було предметом судового розгляду, в задоволенні цієї вимоги також має бути відмовлено, у зв'язку з тим, що право позивачки вже захищено у вибраний нею спосіб.

Доводи представника позивачки про те що позов пред'являвся до банку, а не засуджених осіб, у зв'язку з чим, вирок в частині вирішення цивільного позову не можна визнати законним, суд вважає безпідставними, оскільки під час судового розгляду позивач має право змінити відповідача. Враховуючи, що зазначений вирок Чаплинського районного суду, в частині рішення про стягнення на користь позивачки шкоди саме із засуджених, не скасовано, вирок набрав законної сили, суд вважає, що вказані доводи не мають правового значення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" необхідно відмовити.

На підставі ст.ст.12, 22, 1166, 1172, 1192 ЦК України, ст.28 КПК України (ред.1960 р.), керуючись ст.ст. 7,10,11, 15, 59, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Новотроїцький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Бугрименко