Справа № 285/1525/15-ц
провадження № 2/0285/691/15
З А О Ч НЕ Р І Ш Е Н Н Я
21.05.2015 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Музика Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційоного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
1) 4264, 41 грн. - заборгованість за кредитом;
2) 145, 43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
3) 35, 00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;
4) 5146, 45 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором;
5) 250, 00 грн. - штраф (фіксована частина);
6) 479, 56 грн. - штраф (процентна складова).
В забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_1, було укладено договори поруки з ОСОБА_3, ОСОБА_2
Відповідно до умов кредитного договору та договору поруки, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором ZHNWGA00000030, однак вимога була залишена без задоволення.
В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не прибули, однак про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
При укладенні Кредитного договору відповідач був повідомлений про умови кредитування в Банку. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач зобов'язувалась повертати кредит, сплачувати нараховані відсотки, комісії, а у разі порушення ним своїх договірних зобов'язань - додаткові проценти та штраф. ОСОБА_1 власним підписом погодилась з умовами та правилами кредитного договору.
23.04.2008 року між Банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договори поруки, відповідно до яких останні зобов'язалась відповідати перед Банком за виконання зобов'язань, взятих на себе ОСОБА_1 за кредитним договором, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань ОСОБА_1 Відповідно до п. 12 Договору строк дії договорів поруки - 5 років з дня настання терміну повернення коштів.
1) 4264, 41 грн. - заборгованість за кредитом;
2) 145, 43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
3) 35, 00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;
4) 5146, 45 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором;
5) 250, 00 грн. - штраф (фіксована частина);
6) 479, 56 грн. - штраф (процентна складова).
Незважаючи на попередження про виникнення простроченої заборгованості по кредиту та необхідності її погашення відповідачі суму заборгованості не погасили.
Правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачами не оспорювалась, будь-яких клопотань на його спростування відповідачами не заявлено.
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Позивачем не надано доказів, які б обґрунтовували відповідний розмір збитків. Співвідношення суми неповернутого кредиту та суми штрафу і пені є явно несправедливим та підлягає зменшенню. Суд вважає, що достатньою мірою відповідальності за порушення кредитного зобов'язання є пеня в сумі несплаченої частини кредиту.
Пеня та штраф згідно ст. 549 ЦК України є різновидами неустойки за порушення цивільного зобов'язання. Одночасне стягнення пені та штрафу суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки є подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення зобов'язання.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково: з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 8709,25 грн., у тому числі:
1) 4264, 41 грн. - заборгованість за кредитом;
2) 145, 43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
3) 35, 00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;
4) 4264,41 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором;
Дані обставини підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами: копією розрахунку заборгованості (а.с.4-6), копією кредитного договору від 06.05.2008 року (а.с.11-17), копіями договорів поруки від 23.04.2008 року (а.с.20-23), копією вимог та повідомлень (а.с.7,18), копіями паспортів та податкових номерів відповідачів (а.с.23-27), копією витягу статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.30), копією банківської ліцензії, копією дозволу (а.с. 28,29).
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, тобто порука є способом забезпечення виконання зобов'язання.
Відповідно до положень статтей 553-554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит, проти чого останній не заперечує, а відповідачі, в свою чергу, не виконують умов Кредитного договору та договору Поруки.
Таким чином, невиконання відповідачами своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по кредиту та заборгованості по відсоткам - є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.
Згідно доданого до позовної заяви платіжного доручення, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені позивачем при подачі позову та документально підтверджені судові витрати пропорційно сумі задоволених вимог, у рівних частинах, з кожного відповідача.
Керуючись статтями 3, 10, 11, 57-60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218, Цивільного процесуального кодексу України, статтями 525, 526, 530, 549-552, 610-612, 625, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН - НОМЕР_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_3, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 8709 (вісім тисяч сімсот дев'ять ) грн. 25 коп.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН - НОМЕР_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_3, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» сплачені останнім судові витрати в розмірі 68,52 грн., з кожного.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.В. Помогаєв