Категорія 25 Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Вавшка В.С., Колоса С.С.,
при секретаріПантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернулася в суд 20 листопада 2014 року.

У позовній заяві зазначала, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2014 року по справі № 127/17516/14-ц визнано ОСОБА_6 винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Транспортний засіб марки Gelly GX2, 2013 року випуску, яким керувала ОСОБА_6 був застрахований 21 лютого 2014 року в ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» в особі Вінницького відділення ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт». 14 жовтня 2014 року їй відмовлено у виплаті страхового відшкодування через відсутність правових підстав для здійснення такої виплати.

Посилаючись на це позивач просила стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» в особі Вінницького представництва ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 67 404 грн. 42 коп.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_6 страхове відшкодування в розмірі 58 925 грн. 37 коп. Стягнуто з відповідача на користь в дохід держави судовий збір в сумі 589, 25 грн.

У апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача заперечував доводи апеляційної скарги через їх безпідставність та просив апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно частинам 1 та 2 статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду законним і обґрунтованим визнати не можна, оскільки суд не виконав всі вимоги цивільного судочинства та допустив неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 21 лютого 2014 року між ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 0113-0202-008. Предметом страхування за цим договором є майнові інтереси ОСОБА_6, пов'язанні з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки Gelly GX2, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (пункт 1 Договору).

Відповідно до умов договору добровільного страхування транспортного засобу № 0113-0202-008 від 21 лютого 2014 року, франшиза становить 1 % від страхової суми.

24 липня 2014 року о 14 год. 15 хв. ОСОБА_6 на автомобільній дорозі Вінниця-Шпиків-Комаргород, керуючи автомобілем Джілі, д.н.з. НОМЕР_1, в умовах сильного дощу не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, в результаті чого не справилась з керуванням та з'їхала в кювет, внаслідок чого відбулось пошкодження транспортного засобу.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2014 року по справі № 127/17516/14-ц ОСОБА_6 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виглядів штрафу (а.с.12).

Згідно звіту про визначення матеріального збитку № 14/291 від 15.08.2014 року та ремонтної калькуляції № 14/292 від 15.08.2014 року, матеріальний збиток заподіяний ОСОБА_6 як власнику автомобіля GEELY GX 2, д.н.з. НОМЕР_1, в результаті пошкодження при ДТП, без врахування втрати товарної вартості, станом на 30.07.2014 року, складає 59 713, 87 гривень.

23 вересня 2014 року ОСОБА_6 звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.13).

Позивачу надана відповідь на заяву № 2460 від 14.10.2014 року якою їй відмовлено у виплаті страхового відшкодування через відсутність правових підстав для здійснення такої виплати. Зазначено, що згідно з п.п. 5.1.2. Договору страхування виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження, які безпосередньо або побічно спричинені порушенням встановлених правил дорожнього руху ПДР, зокрема, порушенням швидкості руху (розділ 12 ПДР).

Задовольняючи позов та стягуючи з ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_6 страхове відшкодування в розмірі 58 925 грн. 37 коп., суд, як це вбачається із змісту оскаржуваного рішення, виходив із того, що позивачем доведені ті обставини на які він посилався у обґрунтування своїх вимог, зокрема наявності правових підстав для стягнення такого відшкодування, зокрема наявності обставин через які випадок з пошкодження автомобіля є страховим випадком що передбачає виплату страхового відшкодування, що не суперечить умовам укладеного договору добровільного страхування транспортного засобу № 0113-0202-008 від 21 лютого 2014 року. Суд також виходив із доведеності позивачем розміру відшкодування.

Проте, з таким виконком суду повністю погодитись не можна, зокрема не можна погодитись з висновком про дотримання, за встановлених судом обставин, умов вказаного договору добровільного страхування транспортного засобу, з висновком про настання страхового випадку як підстави для страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що дають підстави апеляційному суду для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову від позову.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 6 цього Закону добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з пунктами 3.1, 3.1.18 Договору Добровільного страхування транспортного засобу №0113-0202-0008 від 21 лютого 2014 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», укладеного за умовою програми страхування «СТАНДАРТ» до страхових випадків не відносяться та страхове відшкодування не виплачується в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення ПДР обумовлених в пунктах, зокрема 5.1.2 Програма страхування «СТАНДАРТ» де у підпункті б) передбачено, що виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу (або ДО), які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення ПДР, зокрема порушення швидкості руху (розділ 12 ПДР).

Розділ 12. ШВИДКІСТЬ РУХУ Правил дорожнього руху регламентує швидкісний режим транспортних засобів, і зокрема у конкретних умовах та у конкретних місцях руху транспортних засобів, окремі обмеження швидкості.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 1 вересня 2014 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У постанові зазначено, що ОСОБА_6 24 липня 2014 року о 14.15 год. на автодорозі Вінниця - Шпиків - Комаргород, керуючи автомобілем Джілі державний номерний знак НОМЕР_1 в умовах сильного дощу не вибрала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожню обстановку, в результаті чого не справилась з керуванням та з'їхала в кювет, внаслідок чого відбулося пошкодження транспортного засобу. Суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_6 наявні ознаки порушення вимог пункту 12.1 ПДР, що підтверджується матеріалами адміністративної справи (а.с.12).

Згідно з правилом пункту 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керуватися ним.

Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вказана постанова суду у адміністративній справі щодо ОСОБА_6 є обов'язковою для суду у цій справі в частині щодо цивільно-правових наслідків дій ОСОБА_6 з питань чи мали місце її дії, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження застрахованого автомобіля.

Відповідно до умов договору страхування Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, зокрема невиконання або неналежного виконання Страхувальником обов'язків, обумовлених Договором та цими Умовами (пункти 12.1, 12.1.6).

Відповідно до положення статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умови договору Добровільного страхування транспортного засобу від 21 лютого 2014 року укладеного між ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» ОСОБА_6 погодила, що підтверджує її підпис на Договорі, страховий платіж вона сплатила у розмірі що відповідає Програмі страхування «СТАНДАРТ» (пункт 4 Договору), тому, ураховуючи обставини справи, а саме той факт, що внаслідок її вини у зв'язку з перевищенням швидкості руху сталось ДТП, де застрахований автомобіль пошкоджено, а їй власнику заподіяно збитки, підстав для визнання цього випадку страховим та виплати позивачу страхового відшкодування немає.

Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» обґрунтовано відмовила ОСОБА_6 у виплаті страхового відшкодування.

Суд першої інстанції не урахував вказаних вимог закону та умов Договору які є обов'язковими для сторін.

Виходячи із зазначеного вище неправильними є висновки суду про те, що ОСОБА_6 не було порушено швидкість руху, а відповідно подія, яка сталася 24 липня 2014 року внаслідок якої пошкоджено її застрахований автомобіль, є страховим випадком.

Отже суд першої інстанції дійшов до таких висновків внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а також допущено невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Невідповідність висновків суду обставинами справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідно до правил пунктів 3 та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до правил частини 1 та 5 статті 88 ЦПК України з ОСОБА_6 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (04073, м. Київ, провулок Балтійський, 20, ) слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції у розмірі 300 грн. (а.с.93).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2015 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 нам користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (04073, м. Київ, провулок Балтійський, 20, ) судові витрати по сплаті судового збору до суду апеляційної інстанції у розмірі 300 (триста) гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: /підпис/ В.А. Іващук

/підпис/ В.С. Вавшко

/підпис/ С.С. Колос

Згідно з оригіналом

Суддя В.А. Івщук