Справа №752/8549/15-ц
Провадження № 2/752/4014/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.08.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Савченко Д.Г.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і стягнення моральної шкоди, суд -

Встановив

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, підтримавши який в судовому засіданні, просив зобов'язати відповідача письмово спростувати неправдиві відомості, стягнути з неї моральну шкоду та судовий збір.

В обгрунтування позову позивач вказував, що протягом 2012-2014 років відповідач неодноразово зверталась в Прокуратуру м. Києва, Департаменту промисловості та розвитку підприємництва Київської міської державної адміністрації, Заступника Голови Київської міської державної адміністрації, Прем'єр міністра України, лідера політичної партії «УДАР», а потім , до Голови Київської міської державної адміністрації, Заступника Голови Київської міської державної адміністрації , УБЕЗ Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві та Голови Комітету з питань запобігання і протидії корупції Верховної ради України з приводу несплати позивачем, який працює директором Комунального підприємства «Київський іподром», заробітної плати за період з 01 серпня 2011 року по 30 квітня 2012 року. У вказаних листах відповідач надавала вищевказаному керівництву неправдиву інформації, у зв'язку з чим позивач посилаючись на ст. 297 ЦК України просить суд зобов'язати відповідача письмово спростувати вказану інформацію.

Разом з тим позивач вказував, внаслідок звернення відповідачем з листами до керівництва йому завдано моральну шкоду, яка виражається у душевних страждання.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши належну оцінку доказам, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді директора Комунального підприємства «Київський іподром».

ОСОБА_2 протягом 2012-2014 років зверталась до державних органів та посадових осіб із скаргами щодо невиплати позивачем заробітної плати, а саме:

-18 вересня 2015 року до Прокурора міста Києва;

-15 січня 2015 року до заступника директора департаменту промисловості та розвитку підприємства;

-19 лютого 2013 року до Київської міської державної адміністрації;

-07 червня 2015 року до Прем'єр міністра України;

-03 вересня 2013 року до Народного депутата України ОСОБА_3

Крім того, працівники бригади 11 тренувального відділення Комунального підприємства «Київський іподром» звертались із колективними зверненнями до органів державної влади та посадових осіб, в яких скаржились на дії позивача щодо виплати заробітної плати.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27.02.2009 р. за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Згідно ст. 277 ЦК України, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з положеннями ст.ст. 10, 277 ЦК України, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, а позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Разом з тим, згідно ст. з 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до положень п. 15 вказаної Постанови пленуму при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

За змістом ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до п. 16 зазначеної Постанови Пленуму суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, а не поширення недостовірної інформації.

У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що відповідачем було реалізоване її конституційне право передбачене ст. 40 Конституції України.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими спостовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Крім того, суд керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208; 209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності і стягнення моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя