ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/8778/15-ц
провадження № 2/753/4895/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача Матвієнко Н.І.;

представника третьої особи - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва»

Євдокименка В.М.;

представника третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція»

Москалюка Є.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», про зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» (далі по тексту - відповідач, КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва») про зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. У зв'язку з переобладнанням деякими мешканцями його під'їзду системи центрального опалення значно знизилась якість надання послуг з центрального опалення, зокрема знизився температурний режим у його помешканні, який не відповідає визначеним законодавством нормам. Усі дії позивача, а саме його звернення до відповідача зі скаргами та заявами з приводу надання неякісних послуг, а також незаконного переобладнання системи центрального опалення у інших квартирах по стояку, залишилися без належного реагування, а відтак позивач просить суд захистити його порушене право шляхом зобов'язання відповідача призначити перевірку опалювальної системи у квартирах АДРЕСА_1 з залученням до перевірки представника позивача, представника уповноваженого органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування на предмет виявлення кількості квартир, які незаконно переобладнали систему центрального опалення.

Окрім того, у зв'язку з неотриманням житлово-комунальних послуг належної якості, зокрема послуг з центрального опалення за період опалювальних сезонів 2013-2014 років та 2014-2015 років, позивач просить суд зобов'язати відповідача зменшити розмір плати за надані у цей період послуги та стягнути з нього суму додаткових витрат понесених за використану електроенергію у цей період у розмірі 300 грн., витрати на замірювання температури повітря у його квартирі у сумі 81,72 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Ухвалою суду від 14 травня 2015 року відкрито провадження у даній справі, а ухвалою суду від 17 червня 2015 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція».

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представником відповідача подано заперечення на позовну заяву, в якому вона просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав у них викладених. Також вказала, що відповідач з 01 травня 2015 року не є балансоутримувачем даного будинку, а з 01 липня 2014 року не є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, а відтак вимоги про зобов'язання призначити перевірку у цьому будинку задоволенню не підлягають. Окрім того, послалась на недоведеність позовних вимог.

Представники третіх осіб у судовому засіданні також надали свої пояснення у відповідності до яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника та представників відповідача та третіх осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 175 Житлового кодексу України (далі по тексту - ЖК України) державні і громадські органи, підприємства, установи, організації, службові особи зобов'язані дбати про схоронність житлового фонду та підвищення його благоустрою.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі по тексту - ЗУ «Про житлово-комунальні послуги») визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, ст. 4 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Статтями 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Судом також встановлено, що у квітні 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №35/207, у відповідності до якого останній є посередником між виробником комунальних послуг та споживачем та зобов'язується своєчасно надавати споживачеві поставлені виробником відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов'язується оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені цим договором.

В свою чергу, позивач як на підставу задоволення заявлених позовних вимог в частині зобов'язання відповідача призначити перевірку опалювальної системи у квартирах розташованих по стояку його будинку, посилається на те, що протягом 2013-2015 років значно погіршилось надання відповідачем послуг з централізованого опалення у зв'язку з переобладнанням опалювальної системи мешканцями його будинку.

Разом з тим, на виконання рішення Київської міської ради «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» від 09 жовтня 2014 року за №270/270, розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 30 січня 2015 року за №33 житловий та нежитловий фонд, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебувало на балансі КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва», у тому числі і будинок АДРЕСА_1, закріплено на праві господарського відання за створеним Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», яке з 01 травня 2015 року є балансоутримувачем житлового будинку, у якому проживає позивач.

Також у відповідності до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», якими внесені зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», саме у ст. 19 цього Закону, визначено, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація), зокрема з 01 липня 2014 року - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція».

А отже, оскільки відповідач на даний час не є ані балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1, ані виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води щодо цього будинку, суд дійшов висновку, що КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва» не може бути належним відповідачем у даній справі за заявленою вимогою про зобов'язання призначити перевірку опалювальної системи за вищезазначеною адресою.

Стосовно заявлених вимог про зобов'язання відповідача зменшити розмір плати за надані послуги за період опалювальних сезонів 2013-2014 років та 2014-2015 років у зв'язку з отриманням їх у неналежній якості, та стягнення суми додаткових витрат понесених за використану електроенергію у цей період, а також витрат на замірювання температури повітря у його квартирі, суд встановлено наступне.

Відповідно до приписів ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Водночас, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За аналізом наведених правих норм, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів, в розумінні стст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження заявлених позивачем вимог ним не надано.

Суд не бере до уваги додані позивачем до матеріалів справи складені мешканцями будинку АДРЕСА_1 Акти про неналежне надання або ненадання послуг від 17 лютого 2015 року та 18 лютого 2015 року, а також протокол ВП Деснянського міжрайонного відділу (філії) лабораторних досліджень за №29 від 11 лютого 2015 року щодо проведення дослідження метеорологічних факторів, якими встановлено заниження температурних показників у квартирах деяких мешканців цього будинку, оскільки вони складені у порушення вимог затверджених Постановами Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та від 17.02.2010 року за №151 «Про затвердження Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення в разі ненадання їх або ненадання не в повному обсязі, зниження якості», зокрема без залучення представників балансоутримувача будинку та теплопостачальної організації, а відтак не можуть бути належними та допустимими доказами.

У зв'язку з недоведеністю позивачем надання відповідачем житлово-комунальних послуг неналежної якості, зокрема послуг з центрального опалення за період опалювальних сезонів 2013-2014 років та 2014-2015 років, вимоги про зобов'язання відповідача зменшити розмір плати за надані послуги у вказаний період, стягнення суми додаткових витрат понесених за використану електроенергію у цей період, а також витрат на замірювання температури повітря у його квартирі задоволенню не підлягають.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Позивач, звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди зазначає, як підставою для її стягнення, понесені ним душевні та фізичні страждання через неякісне надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виключення, що не потребують доведення вини, визначені у ч. 2 вказаної норми.

За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушення нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди і умовою цивільно-правової відповідальності.

В силу вищезазначеного, суд дійшов висновку, що у відбувшихся судових засіданнях не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, завдання позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні цивільного позову, також відмовляє позивачам у стягненні з відповідача на їх користь понесених ними і документально підтверджених судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись стст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.