30 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М., Мартинюка В.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідач є батьком їх спільного сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час, син є студентом третього курсу денної платної форми навчання, за спеціальністю «Маркетинг» Приватного вищого навчального закладу «Галицька Академія». Оскільки, на даний час вона ніде не працює, здійснює догляд за хворою матір'ю, а тому самостійно надавати повну матеріальну допомогу, в тому числі оплачувати вартість навчання синові вона не в змозі. Вказувала, що відповідач отримує високі доходи, однак жодної участі у фінансуванні навчання сина не бере, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах не має. Ураховуючи викладене,
ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до закінчення навчання - 31 липня 2015 року.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на повнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до закінчення ним навчання - 31 липня 2015 року. Стягнення аліментів розпочато з 31 березня 2014 року. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2015 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2015 року в частині визначення розміру аліментів змінено, зменшено розмір частки щомісячного утримання з усіх видів заробітку ОСОБА_5 з 1/4 частини до 1/10 частини. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2015 року в частині зменшення частки розміру аліментів та залишити в силі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2015 року без змін, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до положень ст. ст. 199, 200 СК України відповідач зобовʼязаний сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Крім того, визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів та зменшуючи їх розмір з 1/4 частини до 1/10 частини, суд апеляційної інстанції виходив із майнового стану відповідача.

Судами встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у Приватному вищому навчальному закладі «Галицька академія» на третьому курсі на денній платній формі навчання за спеціальністю «Маркетинг», термін навчання з 01 вересня 2013 року по 31 липня 2015 року.

Частиною 1 ст. 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно розʼяснень викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив фактичні обставини справи, а тому змінюючи рішення суду першої інстанції дійшов правильного висновку.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2015 року в частині зміни розміру частки аліментів з 1/4 частини до 1/10 частини, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції не оскаржується, а тому судом касаційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2015 року в частині зміни розміру частки аліментів з 1/4 частини до 1/10 частини в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк