Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 березня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши за участю позивача у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої, посилався на те, що 10 вересня 2013 року з вини відповідача відбулася дорожньо-транспортна пригода, якою спричинено майнову шкоду позивачу. Частково шкоду завдану позивачу було відшкодовано страховою компанією, але 29 167,87 гривень відповідачем ОСОБА_1 відшкодовано не було, тому позивач просив стягнути з відповідача 29 167,87 гривень у якості матеріальної шкоди спричиненої автомобілю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду у розмірі 20000 гривень, витрати на правову допомогу у сумі 500 гривень та судові витрати (а. с. 1-3).

У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав у ньому викладених, просив суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення на адресу його реєстрації судових повісток з викликом у судове засідання, (а. с. 57, 58, 62-65), тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані положеннями діючого ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, що 10 вересня 2013 року о 10 годині 20 хвилин ОСОБА_2, рухаючись по вул. Феодосійській у м. Дніпропетровську, керуючи автомобілем марки "Хонда CRV" д/н НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, виїхав на перехрестя з пр. Гагаріна, не поступився дорогою автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив зіткнення з мікроавтобусом марки "Мерседес - Бенц", д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який належить останньому на праві власності, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 42, 43).

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року винним у даному зіткненні було визнано відповідача, що підтверджується копією вказаної постанови, дослідженої у судовому засіданні (а. с. 41).

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи.

Відповідно до вимог ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У даному випадку шкоду було спричинено саме внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки - зіткнення двох автомобілів. Тому застосуванню підлягає саме ст. 1188 ЦК України.

Оскільки в судовому засіданні знайшов своє об'єктивне підтвердження факт спричинення відповідачем матеріальної шкоди автомобілю позивача, що підтверджується постановою суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП внаслідок якого було спричинено шкоду позивачу, суд приходить до висновку про наявність права позивача на відшкодування йому такої шкоди.

Згідно зі звітом №05-10-13-1В про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику в наслідок ушкодження колісного транспортного засобу розмір шкоди завданої автомобілю, що належить позивачу, становить 79 167,87 гривень, частину цієї шкоди було компенсовано МТСБ України в розмірі 50000 гривень (а. с. 6-30).

Згідно вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 316. ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно вимог ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Таким чином, враховуючи, що подія, внаслідок якої відбулась дорожньо-транспортна пригода, сталася з вини відповідача, а згідно із звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику в результаті ушкодження колісного транспортного засобу №05-10-13-1В розмір шкоди завданої автомобілю позивача становить 79 167,87 гривень, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 29 167,87 гривень, та витрат понесених позивачем за проведення оцінки вартості матеріального збитку, що спричинений власнику в результаті пошкодження колісного транспортного засобу у розмірі 500 гривень (а. с. 44).

Оцінюючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 20000 гривень моральної шкоди, як з особи яка винна в ДТП суд приходить до наступного.

Оскільки в судовому засіданні знайшов своє об'єктивне підтвердження факт спричинення відповідачем матеріальної шкоди автомобілю позивача, що підтверджується постановою суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП внаслідок якого було спричинено шкоду позивачу, суд приходить до висновку про наявність права позивача на відшкодування йому моральної шкоди.

Так, ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч.3 ст.10 та до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін виник спір. Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП, яка відбулася з вини відповідача було пошкоджено належний позивачу автомобіль, що підтверджується дослідженими матеріалами справи. Внаслідок винних дій відповідача було порушено право власності позивача, а саме: пошкоджено його автомобіль, він протягом тривалого часу був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, витрачати кошти на його відновлення, оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодовує завдану шкоду, позивач внаслідок дій відповідача був змушений змінювати певні умови свого життя та побуту, оскільки неможливість користуватися транспортним засобом спричинила позивачу певні незручності для організації пересування самого позивача та членів його сім'ї. Суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з даних підстав підлягають задоволенню частково у сумі 3000 гривень, оскільки саме така сума є співмірною завданій шкоді та доведена належними доказами у справі.

Таким чином, оцінюючі докази, досліджені у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, суд вважає необхідним позовні вимоги позивача задовольнити частково.

Судові витрати у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України покладаються на сторону проти якої постановлено рішення пропорційно задоволеним вимогам, а саме: з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 496,67 грн. (а. с. 49, 50), на користь держави - 43,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 60, 82, 88, 212-215, 226-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 29 167,87 гривень в якості відшкодування матеріальної шкоди, 3000 гривень у якості відшкодування моральної шкоди та 500 гривень в якості відшкодування витрат за проведення оцінки вартості матеріального збитку.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 496 (чотириста дев'яносто шість) грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 43 (сорок три) грн.. 60 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, а саме: рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой