Справа № 444/633/14 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/216/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Кабаля І.І. Струс Л.Б.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 23 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виселення з приватного житлового будинку, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 23.06.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виселення з приватного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Вважає, доведеним факт систематичного порушення відповідачем правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Районним судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2, при цьому ? частину квартири вона набула у власність на підставі договору дарування від 21.02.2014 року, укладеного з відповідачем ОСОБА_4, що визнала позивачка у судовому засіданні.

У квартирі зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_4 - колишній чоловік позивачки, шлюб з яким шлюб розірвано рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 09.12.2013 року (а.с.17).

Згідно із положеннями ст. 157 ЖК України членів сім"ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК України, на яку посилається ОСОБА_2 як на підставу позовних вимог, виселення може мати місце, якщо наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, для застосування норми цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Під систематичністю необхідно розуміти скоєння двох і більше таких правопорушень. При цьому необхідно, щоб до винної особи попередньо були застосовані міри попередження.

Як убачається з матеріалів справи, постановами Жовківського районного суду Львівської області від 26.09.2013 року, 16.12.2013 року, 17.12.2013 року (а.с.19,20,21) ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 21.02.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.2 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту строком 15 діб. Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції справ про адміністративні правопорушення, у яких винесено вищезазначені постанови, такі розглянуто у відсутності ОСОБА_4 та у матеріалах справи відсутні дані про вручення йому постанов.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 18.03.2014 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.2 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 7 діб. Справа розглянута у присутності правопорушника (а.с.40).

З даним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду 18.03.2014 року, тобто відразу після застосування щодо відповідача заходів впливу.

Пред"явлення позову про виселення відразу після застосування заходу впливу не може бути визнано правомірним, оскільки така вимога може бути заявлена лише у разі коли після застосування заходів впливу до винної в порушенні правил громадського співжиття особи її поведінка не змінилася і вона вчинила нові неправомірні дії, несумісні з установленими правилами соціального співіснування.

Враховуючи наведене, вимоги позивачки про виселення ОСОБА_4 є передчасними і не підлягають до задоволення.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано суду доказів систематичного руйнування відповідачем чи псування жилого приміщення, або використання його не за призначенням, є неточним, однак таким, що не вплинув на правильність вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення лише з формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду. Керуючись ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 23 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: І.І. Кабаль

Л.Б.Струс