Справа № 2-2275/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарі Шутяк З.С., Семків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2. ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

у с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі ПАТ «ВіЕс Банк», банк, позивач), яке є правонаступником ПАТ «Фольксбанк», яке у свою чергу являється правонаступником ВАТ «Електрон Банк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 борг за кредитним договором KF 48660 від 22 квітня 2008 року на користь ПАТ «ВіЕс Банк» в розмірі 74674,70 дол. США, що на час предявлення позову еквівалентно 595 232,03грн., звернути стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, ОСОБА_3, а кошти одержані від реалізації спрямувати для погашення заборгованості за цим кредитним договором та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати в розмірі 1 820,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22 квітня 2008 року між відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕс Банк», який є правонаступником ПАТ «Фольксбанк», який у свою чергу являється правонаступником ВАТ «Електрон Банк», був укладений кредитний договір №KF 48660, згідно якого позивачем було надано відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 70 000,00 дол. США, строком користування не пізніше 22 квітня 2019 року із сплатою 12,5 % річних.

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №KF 48660 від 22 квітня 2008 року з ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 22 квітня 2008 року за №РО 93675, згідно з умовами якого, останній є поручителем по зобовязаннях відповідача ОСОБА_1

Також, з метою виконання зобовязань за кредитним договором № KF 48660 від 22 квітня 2008 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 22 квітня 2008 року, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Банком було направлено відповідачам листи-вимоги, згідно яких банк повідомив про дострокове повернення кредиту у випадку непогашення простроченого боргу протягом 30 календарних днів. Проте, заборгованість за кредитним договором так і не була погашена.

Відповідач своїх договірних зобовязань не виконав, а саме заборгував банку кошти у загальній сумі 74 674,70 дол. США, що еквівалентно 595 232,03 грн. (по курсу НБУ станом на 18.07.2011 року за 1 дол. США =7.9710грн.), з яких: 67 880,00 дол. США = 541 071,48 грн. заборгованість по кредиту; 6 794,70 дол. США = 54 160,55 грн. заборгованість по відсотках.

В процесі розгляду справи позивачем було неодноразово уточнено позовні вимоги та з огляду на такі факти, згідно останніх уточнень просить постановити рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 борг за кредитним договором №KF 48660 від 22 квітня 2008 року в розмірі 74 674,70 дол. США, що еквівалентно 595 232,03грн.; звернути стягнення на квартиру, загальною площею 67,6кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належить відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленого в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог за кредитним договором №KF 48660 від 22 квітня 2008 року в розмірі 74 674,70 дол. США, що еквівалентно 595 232,03 грн. та стягнути з відповідачів солідарно судові витрати 1820,00грн.

В судовому засіданні, яке відбулося 29 січня 2015 року, представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, вказані у позовній заяві та уточненнях до неї, просила позов задовольнити.

В останнє судове засідання, яке було призначено на 03 вересня 2015 року о 10.00 год, представник позивача не зявилася та подала до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги, просить суд розглядати справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання жодного разу не зявився, хоч про час і місце розгляд справи повідомлявся в установленому порядку.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася та подала до суду письмове заперечення та заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову та розглядати справу у її відсутності.

В останнє судове засідання, яке було призначено на 03 вересня 2015 року о 10.00 год., відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_7 не з'явилися, однак направили на адресу суду заяву, у якій просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог та слухати справу у їхній відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання 18 вересня 2015 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 квітня 2008 року між відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕс Банк», який є правонаступником ПАТ «Фольксбанк», який у свою чергу являється правонаступником ВАТ «Електрон Банк», був укладений кредитний договір №KF 48660, згідно якого позивачем було надано відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 70 000,00 дол. США, строком користування не пізніше 22 квітня 2019 року із сплатою 12,5 % річних.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України врегульовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплачувати проценти.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №KF 48660 від 22 квітня 2008 року з ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 22 квітня 2008 року за №РО 93675, згідно з умовами якого останній є поручителем по зобовязаннях відповідача ОСОБА_1

Відповідно до п.1.2 договору поруки - поручитель зобовязаний відповідати перед кредитором солідарно із боржником в повному обсязі за своєчасне виконання боржником його зобов»язань за кредитним договором.

Також, з метою виконання зобовязань за кредитним договором № KF 48660 від 22 квітня 2008 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 22 квітня 2008 року, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 67,6кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживають у квартирі №2, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Хмільна, 29, своєї згоди на відчуження даного житла не висловлюють, оскільки іншого житла не мають.

У відповідності до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. за № 1304-VII, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

ОСОБА_8 набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Суд, провівши аналіз зазначених правових норм, зясувавши обставини справи, зокрема, взявши до уваги той факт, що спірна квартира, яка перебуває в іпотеці, підпадає під дію вищезазначеного Закону України, оскільки її площа не перевищує 140 кв.м, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 постійно проживають у даній квартирі, своєї згоди на відчуження даного житла не висловлюють, а позивачем не надано доказів того, що у позичальника у власності знаходиться інше нерухоме житлове майно та беручи до уваги, що кредит є споживчим, наданий в іноземній валюті, а позикодавець є резидентом України, прийшов до висновку про одночасне вирішення питання про зупинення на час дії цього Закону виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є квартира відповідачів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 слід стягнути солідарно в користь публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» 1820,00грн. витрат по оплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 10,11, 57, 60, 88, 197, 209, 214, 215, ЦПК України, ст.ст. 525, 526,530 ,572, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку» , Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. за № 1304-VII, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_4 солідарно в користь публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором №KF 48660 від 22 квітня 2008 року в розмірі 74 674,70 доларів США (сімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят чотири доларів США сімдесят центів), що в гривневому еквіваленті на час предявлення позову становило 595 232,03 грн. (пятсот девяносто пять тисяч двісті тридцять дві гривні три копійки).

Звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 67,6кв.м., що належить ОСОБА_4, ОСОБА_3, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» за кредитним договором №KF 48660 від 22 квітня 2008 року в розмірі 74 674,70 доларів США, (сімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят чотири долари США сімдесят центів), що в гривневому еквіваленті на час предявлення позову становило 595 232,03 грн. (пятсот девяносто пять тисяч двісті тридцять дві гривні три копійки).

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 солідарно в користь публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» 1 820,00грн. (одну тисячу вісімсот двадцять гривень) витрат по оплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Виконання рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки зупинити на час дії Закону України від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_9