У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемного правочину, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходько В.О. на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» (далі - ПАТ «Банк «Демарк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 18 серпня 2014 року між ним та ОСОБА_5 і ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого останні придбали нежитлове приміщення площею 45,1 кв. м по АДРЕСА_1 за 476 256 грн. Вказану суму відповідно до п. 2.3.1 продавець одержав від покупців у рівних частинах від кожного до підписання цього договору.

При здійсненні уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів перевірки правочинів останній вважав, що оспорюваний договір є нікчемним, оскільки продаж об'єкта нерухомості вчинено за ціною нижчою від звичайної більш ніж на 20 %.

Просило застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів, зокрема, повернути у власність банку нежитлове приміщення загальною площею 45,1 кв. м по АДРЕСА_1, а у разі неможливості фактичного повернення - відшкодувати вартість завданих збитків у розмірі 121 344 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходько В.О., посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах доводів касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були чи встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 18 серпня 2014 року між продавцем ПАТ «Банк «Демарк» в особі голови правління банку ОСОБА_7 та покупцями ОСОБА_5 і ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого останні придбали нежитлове приміщення площею 45,1 кв. м по АДРЕСА_1 за 476 256 грн, які згідно з п. 2.3.1 договору продавець одержав від покупця до підписання цього договору. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пінчук Н.Г., зареєстрований у реєстрі за № 1291 (а. с. 7-9).

Оплата покупцями коштів за придбаний об'єкт нерухомості підтверджується платіжними дорученнями від 18 серпня 2014 року

№ № 88549946, 88549922, згідно з якими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сплатили ПАТ «Банк «Демарк» по 238 128 грн кожний за придбаний об'єкт нерухомості (а. с. 52).

Актом приймання-передачі предмета продажу (об'єкта нерухомості) від 05 вересня 2014 року підтверджено прийняття об'єкта нерухомості, з якого перед підписанням акта вивезені сторонні предмети і сміття (а. с. 53).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843714/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843374/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2. звіту про оцінку об'єкта нерухомості

Т-4253/3, виконаного оцінювачами Експертної фірми «Еталон» ринкова вартість станом на 18 серпня 2014 року нежитлового приміщення загальною площею 45,1 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1, склала без урахування 20 % ПДВ - 470 393 грн. Зі звіту вбачається, що об'єкт оцінювався порівняльним та дохідним підходом, для порівняння оцінювачем бралися ціни на об'єкти нерухомості станом на час проведення оцінки, що підтверджується звітом (а. с. 46).

Зі звіту про ретроспективну незалежну оцінку приміщення позабалансового відділення ПАТ «Банк «Демарк» загальною площею

45,1 кв. м, за адресою АДРЕСА_1, проведеного

ТОВ «Стоун Брідж» без безпосереднього дослідження предмета оцінки, вбачається, що ринкова вартість станом на 18 серпня 2014 року спірного нежитлового приміщення склала 498 тис. грн без ПДВ, або 597 600 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, коли банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 % і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

У п. п. 5, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843254/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> України, суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Пунктом 48 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, передбачено, що для визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у матеріальній формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям: умови угод купівлі-продажу або умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості;продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати; умови на ринку подібного майна, що визначали формування цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбулися, можуть бути враховані.

Згідно зі ст. 6.1. Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 14.1.178 Податкового кодексу України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3616/ed_2015_05_14/pravo1/T102755.html?pravo=1>;

Фактично, додана вартість - це вартість, додана підприємством до вартості вхідних матеріалів у результаті їх певної переробки, доробки або іншого господарського застосування. Платником податку виступає покупець продукції, її продавець виступає як стягувач податку - посередник між платником та державою.

Згідно з п. 201.8 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим платниками ПДВ.

Відповідно, якщо особа не є платником податку на додану вартість, то вона не має права нараховувати його на ціну товарів.

На час вчинення правочину ПАТ Банк «Демарк» не був зареєстрований як платник ПДВ. Даний статус був скасований 18 травня 2007 року за ініціативою платника. Повторна реєстрація відбулася 16 вересня 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, правильно дійшов висновку, що ціна спірного приміщення (без врахування ПДВ) відрізняється між звітами Експертної фірми «Еталон» та ТОВ «Стоун Брідж» приблизно на 5 %, що не тягне за собою нікчемність правочину, що передбачена п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» З огляду на це, відсутні підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходько В.О. відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Євграфова Є.П.