Провадження №2/761/5191/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Рибака М.А.,
при секретарі Савенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, -
У квітні 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі по тексту - відповідач, Банк) про захист прав споживачів.
В судове засідання позивач не з'явився, в заяві про зменшення позовних вимог просив суд розглядати справу за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.1 Основних умов (п. 6 Договору-заяви).
Як зазначено в п. 9 Договорів-заяв, Вкладник підписанням цього Договору-заяви усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також Вкладник підписанням цього Договору-заяви підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Банком та Вкладником цього Договору-заяви, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати.
З матеріалів справи вбачається, що Договори-заяви підписані сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з визначеними умовами.
27.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Банку із заявами про дострокове повернення банківських вкладів за договорами (а.с. 13, 17).
Пунктом 5.3 Основних умов визначено, що повернення Строкового вкладу, до дати закінчення строку розміщення Вкладу, визначеного Договором-заявою, вважається достроковим поверненням Вкладу із розірванням Договору. У випадку дострокового розірвання Договору за ініціативою Вкладника, Вкладник для повернення Вкладу зобов'язаний повідомити про це Банк не менш ніж за 10 банківських днів до передбачуваної дати розірвання Договору шляхом надання до Банку відповідної заяви у 2-х примірниках. При достроковому розірванні Договору за ініціативою Вкладника протягом строку розміщення Вкладу, визначеного Договором-заявою, Банк здійснює перерахунок нарахованих процентів за фактичний термін розміщення вкладу з дня, наступного за днем надходження Вкладу у Банк, до дня, який передує його поверненню Вкладнику або списанню з вкладного рахунку Вкладника, за процентною ставкою, визначеною Договором-заявою.
З виписок по особовим рахункам позивача вбачається, що станом на 21.07.2015 року на рахунках ОСОБА_1 обліковуються суми в розмірі 5000,59 доларів США та 1034,00 доларів США відповідно, доказів зворотного Банком суду не надано.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.
При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.
Відповідно до виписок по особовим рахункам позивача станом на 21.07.2015 року на рахунках ОСОБА_1 обліковуються суми в розмірі 5000,59 доларів США та 1034,00 доларів США відповідно.
Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність вимоги позивача щодо повернення суми вкладу у розмірі 5000,59 доларів США та 1034,00 доларів США відповідно, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Оскільки позивач правомірно здійснив вклади в іноземній валюті, то виконання зобов'язання банку також має бути здійснено у валюті вкладів, тобто у доларах США.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.
У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи № 6-247цс14, згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.
Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.
Щодо стягнення інфляційних втрат та пені, суд зазначає наступне.
За своїм визначенням, згідно положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1228-ХІІ, індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей.
Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.
Встановивши, що між сторонами було укладено договір банківського вкладу в іноземній валюті, суд не має підстав застосувати до вказаних правовідносин положення закону, який регулює порядок сплати боргу, визначеного договором у гривні, а тому, позовні вимоги позивача відносно стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції задоволенню не підлягають.
Стосовно стягнення пені, то суд не знаходить підстав для задоволення зазначених вимог, оскільки прострочене зобов'язання виникло із укладеного між сторонами договору банківського вкладу, що є за своєю суттю зобов'язальними правовідносинами та регулюються нормами зобов'язального права та відповідними положеннями укладеного договору, а оскільки останнім не встановлено сплати такого виду неустойки, то у задоволенні вказаних вимог слід відмовити.
Заперечення відповідача судом відхиляються як такі, що не відповідають дійсним обставинам справи та не спростовують обов'язку щодо відшкодування позивачу сум вкладів та нарахованих процентів по ним.
Судові витрати суд розподіляються судом відповідно до ст.88 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 610, 1058, 1060 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 212, 214, 215, 224-227 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК