САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1598/15-ц
Провадження №2/726/381/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі Руснак Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, - суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно в якій вказує, що вона є донькою ОСОБА_4.

Реалізуючи своє право на приватизацію державного житлового фонду її матірю ОСОБА_4 разом із ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5 було здійснено приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Зазначена житлова квартира складається з 2-х кімнат житловою площею 25, 50 кв.м., у тому числі перша кімната 8,50 кв.м., 2-га кімната 17,00 кв.м., кухні площею 7,00 кв.м., коридору площею 6,30 кв.м., комори площею 2,60 кв.м., а всього загальна площа квартири складає 41,40 кв.м.

28.11.2014 року мати позивача померла, після чого відкрилась спадщина на майно померлої, а саме на 1/4 частку вищезазначеної квартири.

У липні 2015року позивач звернулась до Першої Чернівецької нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із наступним.

Вказує, що за життя її мати та інші співвласники, право власності на вищевказану квартиру належним чином не оформили і після смерті зареєструвати квартиру за всіма співвласниками неможливо у зв'язку з припиненням цивільної правоздатності одного з них, а тому врегулювати питання про прийняття спадщини на частину житла в позасудовому порядку не виявляється можливим.

На підставі викладеного, просить суд ухвалити рішення, яким встановити, що на момент смерті ОСОБА_4 спадкове майно у вигляді квартири належало співвласникам на праві спільної сумісної власності, визначити, що розмір частки померлої становив 1/4 частини та визнати за нею право власності на 1/4 частини квартири в порядку спадкування за законом після смерті її матері.

В судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні викладеним в позові, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник Чернівецької міської ради в судове засідання зявився, щодо задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 21.01.2009 року виданого на підставі розпорядження департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, квартира АДРЕСА_2 була приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, прехід і припинення підлягають державній реєстрації

Згідно з підпунктом 2 пункту 1.5. наказу Міністерства Юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», який діяв на момент видачі вищевказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно, державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права нерухоме майно у вигляді квартири.

Пункт 1.7., 1.8. Наказу вказує, що державна реєстрація прав проводиться реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, реєстратор якого проводить державну реєстрацію прав на цей об'єкт.

Реєстр прав власності на нерухоме майно (далі - Реєстр прав) є єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва (далі - об'єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації), правовстановлювальні документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Порядок здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно проводився у відповідності до розділів ІІ-ІІІ вказаного наказу із внесенням відомостей до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що співвласники не звернулись до органів БТІ із заявою про здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_3, та як наслідок не набули права власності на вказане житло, оскільки процедура оформлення таких прав не доведена співвласниками до кінця у відповідності до чинного законодавства. За таких умов, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про право власності співвласників на квартиру.

28.11.2014 року ОСОБА_4, мати позивача та один із співвласників вказаної квартири померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-МИ № 140251.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом першої Чернівецької нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_3 у звязку із тим, що заявником не надано правовстановлюючого документу на вказану квартиру.

Відповідно до технічного паспорту , вищевказана квартира складається з 2-х кімнат житловою площею 25, 50 кв.м., у тому числі перша кімната 8,50 кв.м., 2-га кімната 17,00 кв.м., кухні площею 7,00 кв.м., коридору площею 6,30 кв.м., комори площею 2,60 кв.м., а всього загальна площа квартири складає 41,40 кв.м.

У вказаній квартирі зареєстровані та постійно проживають ОСОБА_2 з 17.04.1978 року, ОСОБА_1 з 18.02.2002 року, ОСОБА_5 із 2007 року, а також померла ОСОБА_4 із 30.06.1989 року по 28.11.2014 року.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Таким чином встановлено, що співвласниками було приватизовано квартиру АДРЕСА_2 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», проте право власності на неї набуто не було, оскільки володільці не звернулись належним чином до органів БТІ для реєстрації нерухомого майна, таким чином процедура набуття права власності є незавершеною.

В подальшому, після смерті ОСОБА_4 (одного із співвласників квартири), не виявляється можливим належним чином провести реєстрацію прав власності на житло, позасудові методи врегулювання спору вичерпані, а тому суд вважає за можливе встановити той факт, що на момент смерті ОСОБА_4 їй та ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_3.

В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», розяснено, що, - «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності».

Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом.

Таким чином з метою подальшого вирішення питання про належність спадщини, на підставі належних та достатніх доказів, суд вважає за необхідне визначити, що розмір частки ОСОБА_4 у спільному сумісному майні у вигляді квартири на момент її смерті становив 1/4 частки.

Згідно ч. 1 ст. 1216 спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи, спадкоємцями прав та обовязків після смерті ОСОБА_4 є її чоловік ОСОБА_4П, донька ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3 Проте, у відповідності до заяв ОСОБА_4П та ОСОБА_3 вони відмовились від прийняття спадщини, належної їм частки у спадковому майні після смерті ОСОБА_4

Осіб які б мали право на обов'язкову частку у спадщині судом не встановлено.

Таким чином, єдиним спадкоємцем за законом прав та обовязків а також майна після смерті ОСОБА_4 є її донька ОСОБА_1. За таких умов суд вважає за можливе визнати за нею право власності на належну їй частину спадкового майна після смерті її матері.

Керуючись ст. ст. 182, 392, 372, 1216, 1261 ЦК України, Наказ Міністерства Юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», ст.ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Встановити, що на момент смерті ОСОБА_4, яка померла 28.11.2014 року, квартира АДРЕСА_4, загальною площею 41,40 кв.м., яка складається із 2-х кімнат житловою площею 25,50 кв. м., у тому числі перша кімната площею 8, 50 кв.м., друга кімната площею 17,0 кв.м., кухня площею 7,00 кв.м., коридор площею 6,30 кв.м., комора площею 2,60 кв.м. належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_6.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_4, яка померла 28.11.2014 року, у квартирі АДРЕСА_4 становить 1/4 частку.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_4, загальною площею 41,40 кв.м., яка складається із 2-х кімнат житловою площею 25,50 кв. м., у тому числі перша кімната площею 8, 50 кв.м., друга кімната площею 17,0 кв.м., кухня площею 7,00 кв.м., коридор площею 6,30 кв.м., комора площею 2,60 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 28.11.2014 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_7