АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4853/2015 Головуючий у І інстанції - Шаховніна М.О.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - Рогожук Сергія Леонідовича на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРК «Україна», про захист честі та гідності, відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 серпня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - ТОВ «ТРК «Україна», про захист честі та гідності, відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено.

У вересні 2014 року представник відповідача звернувся до Подільського районного суду м. Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просив стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 3600 грн., оскільки в задоволенні позову судом відмовлено, тому судові витрати, понесені відповідачем та які пов'язані з розглядом справи, підлягають стягненню на користь останнього з позивача.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року в задоволенні заяви представника відповідача про стягнення витрат на правову допомогу відмолено.

Не погодившись із вказаним додатковим рішенням суду, представник відповідача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву адвоката Рогожука С.Л. про стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 3600 грн., мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

В суді апеляційної інстанції апелянт підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу та залишити додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції зазначив, що квитанції до прибуткового касового ордеру не були оформлені належним чином, крім того, суду не надано їх оригіналів.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно зазначеної норми склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2014 року між адвокатом Рогожук С.Л. та ОСОБА_2.(Клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги за позовом про захист честі і гідності (а.с.30).

Згідно зі звітами про виконання доручення від 06.03.2014 року та 03.04.2014 року замовник ОСОБА_2 та виконавець Рогожук С.Л. підтверджують, що виконавець належним чином та в повному обсязі виконав роботи згідно з договором про надання правової допомоги від 10.02.2014 року (а.с.73-74).

З копій квитанцій до прибуткового касового ордеру №1/10/02 від 10.02.2014 року, №2/10/02 від 10.02.2014 року та №1/3/04 від 03.04.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 сплатила всього 3 600 грн. згідно з договором про надання правової допомоги від 10.02.2014 року (а.с.75-76), розрахунок зазначених витрат вказано у звітах про виконання доручення.

Та обставина, що квитанції не посвідчені печатками, не може бути прийнята до уваги, оскільки квитанції до прибуткових касових ордерів були видані не банківською установою, а самим адвокатом Рогожук С.Л.

Відповідно до ст.. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може мати печатку, тобто із зазначеного закону випливає, що адвокат може і не мати печатки, що не свідчить про недійсність квитанцій до прибуткового касового ордеру.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в частині скасування додаткового рішення підлягає задоволенню, додаткове рішення суду першої інстанції про відмову у стягненні з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судових витрат, підлягає скасуванню, а по справі повинно бути постановлено рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

Як вбачається із звітів про виконані роботи зазначені суми відповідають вимогам Закону України від 20.12.2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», однак, колегія суддів вважає, що витрати на підготовку заперечень на позовну заяву про захист честі і гідності в розмірі 1600 грн стягненню не підлягають, так як в матеріалах справи відсутні письмові заперечення на позовну заяву, а тому докази на підтвердження цих вимог відсутні. В решті колегія суду прийшла до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 2000 гривень.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - Рогожук Сергія Леонідовича задовольнити.

Додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 2000 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді