Справа № 456/848/14 Головуючий у 1 інстанції: Пак В.М.
Провадження № 22-ц/783/6716/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_3 до Стрийської районної державної адміністрації Львівської області, Загірненської сільської ради Стрийського району, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу половини житлового будинку таким, що відбувся.

Визнано дійсною угоду, укладену у формі договору купівлі-продажу половини житлового будинку, що в с. Загірне по вул. С.Стрільців, 40 Стрийського району Львівської області від 22 квітня 1981 року між ОСОБА_3 та виконавчим комітетом Стрийської районної ради і Дашавської селищної ради Стрийського району Львівської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 в лютому 2014 року звернулася в суд з позовом до Стрийської РДА Львівської області, Загірненської сільської ради Стрийського району про визнання дійсним договору купівлі продажу частини будинку в с. Загірне Стрийського району по вул. Січових Стрільців (ОСОБА_1), 40 в 1981 році укладеного між нею та відповідачами.

Задовільняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що сторони визнають факт укладення такого договору та відбулося фактичне його виконання, однак через відсутність нотаріального посвідчення такого, позивачка не має можливості здійснити свої права власника.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Згідно свідоцтва про право власності від 11 січня 2003 року, ОСОБА_3 на праві власності належить 43/100 частини житлового будинку в с. Загірне по вул. Січових Стрільців (ОСОБА_1), 40 Стрийського району Львівської області (підстава: рішення виконкому Загірненської сільської ради Стрийського району Львівської області від 24 грудня 2002 року №24)

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

В той же час власник порушеного права може скористатися не будь яким, а конкретним способом захисту свого права.

Спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачених ст. 16 ЦК України.

Визнаючи дійсним договір купівлі продажу житлового будинку від 22 квітня 1981 року, суд першої інстанції виходив з положень ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року).

Така позиція суду не є вірною.

У відповідності до ст. 227 ЦК України (редакція 1963 року) при укладенні договору купівлі продажу житлового будинку даний договір підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Норми частини 2 ст. 47 ЦК України не можуть бути застосовані до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Момент вчинення такого правочину пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін.

Договір купівлі продажу частини житлового будинку позивачем підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України (редакції 1963 року).

Вказана норма застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідає волі сторін, і лише форма його укладення не відповідає встановленим законом вимогам.

Заявивши позовні вимоги про визнання договору купівлі продажу частини житлового будинку дійсним, позивач ні в суді першої інстанції ні при розгляді справи в апеляційній інстанції не представила суду самого договору купівлі продажу, такий в матеріалах справи відсутній, і як вбачається з пояснень сторін його не існує в природі.

При цьому, в 2003 році позивач оформила право власності на спірний будинок на підставі рішення виконавчого комітету Загірненської сільської ради Стрийського району Львівської області від 24 грудня 2002 року №24.

А відтак незрозуміло, яке цивільне право позивача є порушеним, не визнаним чи оспорюваним.

При таких обставинах у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову.

Рішення суду не можна вважати законним та обґрунтованим і таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. п.1, 4 , 314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Стрийської районної державної адміністрації Львівської області, Загірненської сільської ради Стрийського району, третя особа ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу половини житлового будинку таким, що відбувся відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: