Справа № 459/4494/13 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/833/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Щербая В.П.

з участю: позивача ОСОБА_2 та її представника -

адвоката ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, з участю третьої особи ОСОБА_6, про розірвання договорів купівлі-продажу квартири,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, з участю третьої особи ОСОБА_6, про розірвання договорів купівлі-продажу квартири, в якому просила:

- розірвати укладений між нею та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу квартири від 04.02.2013 року, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. і зареєстрований в реєстрі за № 3-397, відповідно до якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_5 - купила квартиру АДРЕСА_1 та повернути квартиру у власність позивачки;

- розірвати укладений між нею та відповідачем попередній договір від 04.02.2013 року, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 3-400.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 04.02.2011 року між нею та відповідачкою у справі був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого позивач продала, а відповідач - купила за 160 000,00 грн., що еквівалентно 20 000 доларів США трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Цього ж дня між ними був укладений нотаріально посвідчений попередній договір від 04.02.2011 року, відповідно до якого останні зобов'язались в майбутньому у строк до 04.08.2011 року укласти інший договір купівлі-продажу, згідно з яким на цих же умовах, але вже за суму 236 800,00 грн., що еквівалентно 29 600 доларів США, позивач відкупить у відповідача цю ж квартиру. Ці два договори були укладені з метою приховати інші правочини, які були вчинені насправді, а саме: по наданню позивачеві в кредит валютних коштів у розмірі 20 000 доларів США терміном на 6 місяців під 8% в місяць, що загалом мало становити на момент повернення коштів - 29 600 доларів США. Відбулось так зване тіньове фінансування, з метою ухилення від податків. Відповідно до п. 4 попереднього договору одностороння відмова від виконання зобов'язань за цим договором не допускається. Незважаючи на це, 07.02.2011 року відповідач зареєструвала за собою право власності на цю квартиру в КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" так і не оплативши позивачеві за неї кошти та не повернувши їх останній у спосіб, визначений договором. Посилаючись на вказане, позивачка просила задовольнити її позов на підставі ст. 651 ЦК України.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є договір купівлі-продажу квартири від 04.02.2011р., посвідчений державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. і зареєстрований в реєстрі за № 3-397, відповідно до якого ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_5 купила АДРЕСА_2, а також попередній договір від 04.02.2011р., посвідчений приватним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. і зареєстрований в реєстрі за № 3-400 за умовами якого ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зобов'язались у майбутньому у строк до 04 серпня 2011р. укласти договір купівлі-продажу вищевказаної квартири (а.с.7).

Позивач просить розірвати вказані договори на підставі ч.2 ст. 651 ЦК України, посилаючись на істотне порушення умов договору, а саме: не проведення ОСОБА_5 оплати за придбану по договору купівлі-продажу квартиру та повернення її у спосіб, передбачений попереднім договором.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що правові підстави для цього відсутні.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 04.02.2011р. ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_5 купила квартиру АДРЕСА_3 за 20 000 доларів США. За умовами цього ж договору, продавець мала право проживати та бути зареєстрованій в цій квартирі до 04.08.2011р.

Ціна продажу була визначена продавцем ОСОБА_2 самостійно і в тексті договору купівлі-продажу зазначено, що продавець одержав від покупця до підписання цього договору 20.000 доларів США та, що продавець своїм підписом під цим договором підтверджує отримання повного розрахунку за дану квартиру та відсутність грошових претензій до покупця.

Таким чином ОСОБА_2 своїм власноручним підписом під нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири підтвердила, що одержала від ОСОБА_5 усю суму за продаж квартири, зазначену в договорі, тому посилання нею як на істотне порушення умов договору не проведення оплати покупцем за придбану квартиру, як підстава для розірвання договору купівлі-продажу квартири не знайшла свого підтвердження.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно ч.3 ст.635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Оскільки за умовами п.1 попереднього договору сторони у справі зобов'язались у майбутньому до 04.08.2011р. укласти договір купівлі-продажу, проте до вказаної дати такий договір укладений не був, зобов'язання сторін за цим договором припинились згідно закону, тому правові підстави для його розірвання в судовому порядку відсутні.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26 листопада 2012р., яке набрало законної сили, відмовлено у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання недійсними, як удаваних договорів купівлі-продажу квартири та попереднього договору від 04.02.2011р.

Вказаним рішенням не встановлено факту не проведення оплати покупцем ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 за придбану квартиру у розмірі, зазначеному в договорі купівлі-продажу квартири, тому посилання ОСОБА_2 на вказане рішення, як таке, що має преюдиціальне значення є безпідставним.

Постановою слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 28 жовтня 2013р. про закриття кримінального провадження № 0000003 за скаргою ОСОБА_2, яке залишено без зміни ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 12 грудня 2013р., не встановлено факту заволодіння майном ОСОБА_2 або придбання права на майно останньої шляхом обману, чи зловживання довірою (а.с.58-59 т.2).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19 квітня 2013р., яке набрало законної сили, виселено із зняттям з реєстрації ОСОБА_2 та інших членів її сім'ї з проданої нею спірної квартири.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, застосував закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк