Справа № 162/638/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Труш В.О.
Провадження № 22-ц/773/1198/15 Категорія: 39 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Гірківської сільської ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Гірківської сільської ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння в порядку спадкування за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Любешівського районного суду від 02 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Любешівського районного суду від 02 червня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Гірківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинковолодіння у порядку спадкування.

Постановлено визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, первісний позов задовольнити повністю, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 хоча і просив суд визнати за ним право власності на 2/4 спадкового майна, незважаючи на часткове задоволення зустрічного позову, рішення суду не оскаржував.

Отже, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідно до ч.І ст. 303 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких мотивів.

Частково задовольняючи первісний та зустрічний позов суд першої інстанції виходив з того, що спірний житловий будинок в с.Гірки Любешівського району, на спадкування якого претендують сторони у справі, відносився до суспільної групи господарювання - колгоспний двір, тому при визначенні часток у будинку, які належали за життя спадкодавцям ОСОБА_5 та ОСОБА_4 судом вірно застосовані положення ст. 120,123, 563 ЦК УРСР, а при вирішенні питання про право на спадщину сторін у справі - нормами спадкового права ЦК України.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що господарство в АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи господарювання «колгоспний двір», що стверджується архівною довідкою від 16.01.2015 року № 52/01.20 (а.с. 11).

Зокрема, із змісту цієї довідки вбачається, що відповідно до погосподарських книг за 1953-1955 року, за 1955-1957 роки, 1958-1960 роки, 1961-1963 роки господарство ОСОБА_6, у якому проживали його дружина ОСОБА_5, донька ОСОБА_8, син ОСОБА_9 відносилося до суспільної групи господарства «колгоспники» (так зазначено в архівній довідці).

Довідкою Гірківської сільської ради Любешівського району від 15.10.2014 року № 113/2.5 стверджується, що відповідно до погосподарської книги за 1986-1990 року головою господарства був ОСОБА_6, а після його смерті господарство переписане на дружину ОСОБА_5 Разом з останньою на цей час проживав син ОСОБА_4 (а.с.43)

Відповідно до положень ст. 120 ЦК УРСР, спадщина відкривалася після смерті останнього члена колгоспного двору. Тобто, після смерті ОСОБА_6 спадщина не відкривалася і співвласниками майна колгоспного двору в рівних частках стали ОСОБА_9 та ОСОБА_5 виходячи з положень ст.120,123, 563 ЦК УРСР, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин в указаний період.

Син спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_9 спадщину, яка складалася з 2/4 частин спірного будинковолодіння прийняв син ОСОБА_2, подавши до нотаріальної кантори заяву (а.с. 48,49,50) та матір ОСОБА_5, як така, що постійно проживала з спадкодавцем ОСОБА_9 на день смерті. (а.с. 53, 56).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після її смерті у визначений законом строк дочка ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної кантори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 71)

Враховуючи наведене, виходячи з рівності часток членів колгоспного двору, до складу якого станом на час його припинення входили ОСОБА_10 та ОСОБА_5, суд першої інстанції правильно визначив частки спадкоємців у спадковому майні, визнавши за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини спадкового будинку з господарськими та надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1, а за ОСОБА_2 - право власності на 1/4 частину цього майна.

Доводи апелянта про відсутність доказів належності спірного будинковолодіння до суспільної групи «колгоспний двір» спростовуються архівною довідкою від 16.01.2015 року № 52/01.20 (а.с. 11), виданою на ім»я ОСОБА_5, як члена колективного сільськогосподарського виробничого кооперативу «За мир» , який є правонаступником колгоспу, сертифікатом про право на земельну частку(пай) серії НОМЕР_1 від 11.03.1997 року (а.с.44-45).

Покликання апелянта на те, що довідкою № 16 виданою СВК «За мир» 02.03.2015 року стверджується про відсутність рішення про прийняття ОСОБА_5 у члени колгоспу є суб»єктивним тлумаченням змісту цього документу. Зокрема, у цій довідці зазначено про відсутність в господарстві усіх рішень щодо включення громадян в члени колгоспу.

Покликання ОСОБА_3 на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у справі 6-145цс13, є безпідставними, оскільки з мотивувальної частини цієї постанови вбачається про наявність у матеріалах справи, що переглядалася Верховним Судом України обставин, які указують на рід занять голови господарства, що не пов»язаний з членством в колгоспі.

Водночас, у справі, що розглядається апеляційним судом, докази, які вказують на членство ОСОБА_5 у колгоспі, віднесення спірного господарства до суспільної групи "колгоспний двір" у сукупності з поясненнями відповідача, що ОСОБА_5 працювала в колгоспі ланковою, які представником позивача не спростовані, свідчать про те, що господарство правильно віднесене до суспільної групи "колгоспний двір".

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскарженому рішенні, яке постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягає стягненню в дохід держави 180 (сто вісімдесят) грн. витрат, пов'язаних із публікацією в пресі судового оголошення про виклик відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Любешівського районного суду від 02 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 180 (сто вісімдесят) грн. витрат, пов'язаних із публікацією в пресі судового оголошення про виклик відповідача.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: