Справа № 127/2833/15-ц
Провадження № 2/127/2166/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку участі у їх вихованні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в лютому 2015 року звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 за участю третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку участі у їх вихованні, мотивуючи позов тим, що 25.11.2005 р. між ним та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, 26.06.2009 року нароження. 14.02.2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона було розірвано шлюб між ним та відповідачем, діти залишились проживати з батьком. В ніч з 29 на 30 червня 2014 року відповідач протиправно, проти волі ОСОБА_1 та волі дітей, забрала останніх з собою з місця їх постійного проживання і вивезла їх у невідомому напрямку. З цього часу ОСОБА_1 позбавлений можливості спілкуватися зі своїми дітьми, приймати участь у їх вихованні.

Після марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок, з метою недопущення страждань та негативного впливу на дітей, позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

Всі його намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому, не бажає його присутності та створює такі обставини, через які він не може зустрічатися з своїми дітьми. Весь цей час він намагався налагодити нормальний зв'язок з дітьми, приймати участь у їх вихованні, утриманні, розвитку їх здібностей. На неодноразові прохання надати йому можливість бачитись з дітьми відповідач відмовляє. Він проживає в м. Херсоні. На обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. До кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався. Як свідомий громадянин розуміє свій батьківський обов'язок приймати участь у вихованні дітей, має дуже велике бажання виховувати своїх дітей, спілкуватися з ними, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Створення перешкод відповідачки його спілкуванню із дітьми порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дітей. Відповідач ОСОБА_2 відмовляється укласти з ним договір про виконання ним батьківських прав щодо дітей.

З урахуванням уточнених позовних вимог просить визначити способи його участі у вихованні доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4: побачення щотижня з 15:00 годин пятниці до 20:00 годин неділі за місцем проживання та/чи перебування ОСОБА_1; побачення в святкові та неробочі дні у разі, коли такі дні припадають на день побачення з дітьми, передують їм, або слідують за ними, за місцем проживання та/чи перебування ОСОБА_1; проведення першої половини літніх канікул з ОСОБА_1; необмежене спілкування засобами телефонного, електронного, поштового та інших засобів звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та доньками; надання права у день побачення з дітьми забирати їх зі школи, дому, або будь-якого іншого місця, де вони на той час перебуватимуть; зобовязати ОСОБА_2 за два дні до побачення з дітьми повідомляти ОСОБА_1 про їх місце проживання та/або перебування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники позовні вимоги підтримали з наведених у позові підстав.

Відповідач ОСОБА_2 та її представники в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову та пояснили, що відповідач вважає, що зустрічі з батьком будуть стресом для дітей. В судові засідання 20 та 30 грудня 2015 року відповідач не зявилась, направила суду клопотання про відкладення слухання справи. Визнавши причини неявки неповажними, суд, з урахуванням суті спору та тривалого його розгляду, завершив розгляд справи у відсутність відповідача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Вінницької міської ради - ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позицію колективного органу, згідно якої орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити такий спосіб участі ОСОБА_6 у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_3, 20.07.2006 р-н., ОСОБА_4, 23.06.2009 р-н.: щосуботи з 11-00 год. до 13-00 год. (протягом трьох місяців у присутності матері дітей, по закінченню тримісячного терміну без присутності матері дітей та з урахування бажання дітей); щонеділі з 18-00 год. до 20-00 год. (протягом трьох місяців у присутності матері дітей, по закінченню тримісячного терміну без присутності матері дітей та з урахування бажання дітей); необмежене спілкування з доньками особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та доньками, та з урахуванням бажання дітей.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є частково обґрунтованим і позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні, 25.11.2005 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Згідно свідоцтв про народження дітей встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач є їх матір'ю, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії 1-БК № 178281 та 1-БК № 066454.

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 14.02.2014 року шлюб, зареєстрований між сторонами 25.11.2005 року, розірвано.

В ніч з 29 на 30 червня 2014 року відповідач ОСОБА_2 забрала останніх з собою з місця їх постійного проживання. З цього часу ОСОБА_1 позбавлений можливості спілкуватися зі своїми дітьми, приймати участь у їх вихованні.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2015 року залишеним без змін, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 01.07.2015 року у справі № 127/25346/14-ц в задоволенні позову ОСОБА_2 в задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відмовлено.

Відповідно до акту судово психіатричного експерта № 412 Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 154003 ОСОБА_1 на обліку в Херсонському наркологічному обласному диспансері не перебуває і психічним захворюванням не страждає.

Відповідно до довідки від 15.12.2015 року Дочірнього підприємства «Аметист» ТОВ «Профілактичний центр» ОСОБА_1 на лікуванні в медичному центрі ДП «Аметист» ТОВ «Профілактичний центр» не перебував.

Також згідно сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду та медичної довідки про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів у ОСОБА_1 не виявлено наркологічних чи психіатричних протипоказань.

Постановою слідчого слідчого відділення Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 09.04.2014 року закрито кримінальне провадження в звязку з відсутністю кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 КК України.

Відповідно до довідки від 06.10.2015 року ОСОБА_3 дійсно навчається в 3-му класі, закладу «Навчально виховний комплекс: загальноосвітня школа І-ІІ ступенів ліцей № 7 Вінницької міської ради» і відвідує школу в ІІ зміну. Заняття закінчуються о 17:45.

Як вбачається з висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21.10.2015 року № 01-00-011-31448, враховуючи думку дитини, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити такий спосіб участі ОСОБА_6 у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_3, 20.07.2006 р-н., ОСОБА_4, 23.06.2009 р-н.: щосуботи з 11-00 год. до 13-00 год. (протягом трьох місяців у присутності матері дітей, по закінченню тримісячного терміну без присутності матері дітей та з урахування бажання дітей); щонеділі з 18-00 год. до 20-00 год. (протягом трьох місяців у присутності матері дітей, по закінченню тримісячного терміну без присутності матері дітей та з урахування бажання дітей); необмежене спілкування з доньками особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та доньками, та з урахуванням бажання дітей.

Відповідно до ст. ст. 141, 142 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно ч. ч. 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Статтею 153 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Позивач та відповідач позитивно характеризуються, кожен має можливість забезпечити належний фізичний, духовний, соціальний розвиток дітей, проте вони не можуть дійти згоди щодо їх участі у вихованні дітей, між батьками дітей виникли непорозуміння щодо участі у вихованні батька, згоди щодо яких сторонами в позасудовому порядку не досягнуто.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»).

Під час вирішення спору суд керується інтересами дітей, бере до уваги, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, враховує ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров'я, дотримання режиму дня та відпочинку, розпорядку тижня, оскільки діти відвідують навчальний та дошкільний заклади, інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини та визначити інший спосіб участі і у вихованні та спілкуванні з дитиною.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе позов задовольнити частково та визначити ОСОБА_1 такі способи участі у вихованні дітей, а саме, побачення з доньками у першу та третю суботу та неділю місяця з 11.00 год. до 18.00 год.; проведення двох тижнів літніх канікул разом з батьком ОСОБА_1; необмежене спілкування засобами телефонного, електронного, поштового та інших засобів звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та доньками.

Суд зазначає, що в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Заслуговує на увагу посилання позивача на те, що спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дітей, який визначений органом опіки та піклування і передбачає обов'язок останнього проводити відповідні зустрічі протягом трьох місяців у присутності матері дітей, а також з урахуванням бажання дітей, ускладнює виконання рішення суду та перешкодить йому належним чином спілкуватися з дітьми і брати участь у їх вихованні.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні факти перешкоджання з боку відповідача ОСОБА_2 у спілкуванні і вихованні дітей, встановлення способу участі останнього у такому спілкуванні та вихованні не може бути пов'язано із присутністю матері та з урахуванням бажання дітей, оскільки за відсутності такого узгодження судове рішення не буде виконано.

При цьому суд звертає увагу, що дитина сторін ОСОБА_3 в пятницю навчається в школі, а тому не зможе проводити тривалий час з батьком в пятницю, як просить позивач з 15-00 години. Також позивачем ОСОБА_1 в ході судового розгляду не доведено, що він має постійне місце проживання чи власне житло в м. Вінниці, де на даний час проживає відповідач ОСОБА_2 разом з малолітніми дітьми. За таких обставин суд також вважає за недоцільне побачення в пятницю, а також в святкові та неробочі дні у разі, коли такі дні припадають на день побачення з дітьми, передують їм, або слідують за ними, за місцем проживання та/чи перебування ОСОБА_1

Водночас це не перешкоджає дітям проводити два тижні літніх канікул разом з батьком ОСОБА_1 Тому суд вважає за необхідне дозволити проведення двох тижнів літніх канікул разом з батьком ОСОБА_1 та забезпечити необмежене спілкування з доньками особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та доньками.

Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, що у разі зміни обставин, пов'язаних з віком дітей, станом їх здоров'я, психологічного стану, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу його участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Відповідно до ст. ст. 9, 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 171 СК України думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя.

В звязку з цим ухвалою суду від 20.12.2015 року було зобовязано відповідача ОСОБА_2 забезпечити явку в судове засідання малолітніх дітей, однак відповідач свій процесуальний обовязок не виконала.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем частково доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позов є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вирішує залишити судові витрати за сторонами, оскільки позивач в судовому засіданні просив не стягувати їх з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 142, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» ст.ст. 57, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не вчиняти ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Встановити наступний спосіб участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4: побачення з доньками у першу та третю суботу та неділю місяця з 11.00 год. до 18.00 год.; проведення двох тижнів літніх канікул разом з батьком ОСОБА_1; необмежене спілкування засобами телефонного, електронного, поштового та інших засобів звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та доньками.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя