Справа № 466/2432/13 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/67/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2, представника Міністерства доходів

і зборів України, Головного Управління Міндоходів у

Львівській області Курило С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2014 року, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив ухвалити рішення про стягнення з ПАТ "УАСК АСКА" на його користь страхове відшкодування в розмірі 62 906,25 грн., а також судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що в період з 01.08.1995 року і станом на день звернення до суду працював у Державній податковій службі м. Львова на посаді головного державного ревізора інспектора відділу організації перевірок фінансових установ управління податкового контролю. 29.05.2012 року позивачу встановлено третю групу інвалідності у зв'язку із загальним захворюванням. Позивач в період роботи в органах ДПС України є застрахованою особою, оскільки між ДПС України та ПАТ "УАСК АСКА" укладено договір страхування про надання послуг з страхування посадових осіб органів ДПС України. Страховий випадок з позивачем відбувся 29.05.2012 року, захворювання, що спричинило інвалідність і втрату 55% працездатності, настало під час виконання ним службових обов'язків. Об'єктом страхування є життя і здоров"я державного службовця під час виконання ним службових обов"язків. 17.08.2012 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхової суми, однак відповідач вказаних виплат не здійснив.

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4. В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду та просить рішення суду скасувати і постановити нове, яким позов задоволити повністю. Зазначає, що позивач під час проходження служби в ДПА отримав захворювання, згідно висновку МСЕК йому встановлено третю групу інвалідності і 55% втрати професійної працездатності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням державної служби в органах ДПС. Покликається на ст. 18 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та Постанову КМУ від 03 червня 1994 року №349 "Про затвердження порядку та умов обов'язкового державного особистого страхування посадових осіб органів державної податкової служби", якими передбачено, що посадові особи органів ДПС підлягають обов'язковому державному особистому страхуванню за рахунок коштів державного бюджету.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення не повністю відповідає таким вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позовної заяви.

Проте погодитися з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки судом неправильно застосовано норми процесуального права.

З 01.09.2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства (далі -КАС), який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб"єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 4 цього Кодексу визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За п.4 ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб"єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов"язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У справі встановлено, що спір виник за зверненням ОСОБА_2 з приводу стягнення страхового відшкодування, виплата якого передбачена Законом України "Про державну податкову службу в Україні", тобто предметом спору є виплати пов"язані з проходженням публічної служби. Відтак, зазначений спір відноситься до адміністративної юрисдикції, а тому його розгляд повинен був здійснюватися в порядку, передбаченому нормами КАС України.

Таким чином, районний суд дійшов неправильного висновку про наявність цивільно-правового спору і помилково розглянув вимоги ОСОБА_2 за правилами ЦПК України. У справі виник спір у сфері публічно-правових відносин, а тому справа не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 205, п.4 ч.1 ст.307, ст.313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2014 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Я.А.Левик

Л.Б. Струс