Справа №463/1696/15-ц
Провадження №2/463/1045/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючогосудді - ОСОБА_1

при секретарі с/з - ОСОБА_2

за участю представника позивачів - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третьої особи: Відділу Держгеокадастру у м. Львові та Львівській області про поділ земельної ділянки, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися суду з позовом, який в подальшому уточнили, остаточно просили визнати право спільної часткової власності на земельну ділянку, загальною площею 600 кв.м., що знаходиться по вул. Майорівка, 24 у м.Львові, за ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 пропорційно до належних їм на праві власності часток будинків №24а та 24 по вул. Майорівка у м.Львові.

Позовні вимоги мотивують тим, що спірна земельна ділянка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_8 На вказаній земельній ділянці відповідачем було зведено два житлових будинки, один з яких за номером №24а було 16.06.1998 року відповідачем було подаровано ОСОБА_9. 03.08.2001 року ОСОБА_9 помер, у звязку з чим позивачі по справі, які доводяться ОСОБА_9 дружиною та дітьми відповідно, 14.11.2002 року прийняли спадщину після померлого. Позивачами було прийнято по ? частини спадкового майна (буд. №24а на вул.Майорівка у м.Львові) кожним. У звязку з наявністю між сторонами непорозуміння щодо питання користування спірною земельною ділянкою, на якій розташовані житлові будинки, позивачі звернулися до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів, який просять задоволити.

Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав передбачених у ньому.

Представник відповідача проти позову заперечила, додатково пояснила, що відповідач ОСОБА_8 дійсно 16.06.1998 року подарувала своєму сину ОСОБА_9 житловий будинок №24а на вул.Майорівка у м.Львові, 03.08.2001 року син помер і позивачі прийняли по ? частини будинку кожен, а інша ? відійшла відповідачу. Власником спірної землі є відповідач по справі. Земля не була предметом договору дарування і син відповідача за життя не ставив питання про переоформлення на нього права власності на землю.

Представник третьої особи в попередніх засіданнях проти позову заперечував. Пояснив, що земельна ділянка приватизована відповідно до вимог законодавства.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши думку учасників процесу, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Згідно реєстраційного посвідчення, виданого 01.04.1978 року, на земельній ділянці, що розташована за адресою м.Львів, вул.Майорівка, 24, відповідачем по справі було зведено житловий будинок.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №50409002, гр.ОСОБА_8, яка мешкає на вул. Майорівка №24 у м.Львові, на підставі ухвали 4-ї сесії 2-го скликання Львівської міської Ради народних депутатів від 11.05.1995 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 600 кв.м. з цільовим призначенням для обслуговування будинку, про що зроблено в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю запис за 3-5 №44 (а.с.9-10).

На вказаній земельній ділянці відповідачем ОСОБА_8 було зведено та, на підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації м.Львова №93 від 12.02.1998 року, введено в експлуатацію ще один житловий будинок за №24а, про що видано свідоцтво про право власності.

16 червня 1998 року між відповідачем ОСОБА_8Я та її сином ОСОБА_9 було укладено договір дарування житлового будинку №24а по вул. Майорівка у м.Львові (а.с.11). Право особистої власності на вказане нерухоме майно було зареєстроване 24.07.1998 року за ОСОБА_9, що підтверджується реєстраційним посвідченням серії КММ №017571, виданого Львівським обласним державним комунальним БТІ та ЕО від 24.07.1998 року (а.с.15).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №222259 від 06.08.2001 року, 03.06.2001 року помер ОСОБА_9, про що зроблено запис за №4866 (а.с.14).

Відповідно до положень ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту спадкування здійснюється за законом особами, визначеними у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Оскільки ОСОБА_9 не зробив за життя особистого розпорядження на випадок своєї смерті, то спадкування його майна здійснювалось за законом його дружиною, ОСОБА_5, та дітьми, ОСОБА_6, ОСОБА_7, позивачами по справі, та матірю, ОСОБА_8, відповідачем по справі.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №396591 від 14.11.2002 року, виданого державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 отримали по ? частині спадкового майна (житловий будинок по вул. Майорівка №24а у м.Львові) кожен. Інша ? частина спадкового майна залишилась відкритою для іншого спадкоємця (а.с.13), а саме - ОСОБА_8, відповідача по справі. Відповідно до реєстраційних посвідчень серії КММ №085681 від 12.12.2002 року, серії КММ №085682 від 12.12.2002 року, серії КММ №085683 від 12.12.2002 року, виданих ЛОДК БТІ та ЕО, кожен з позивачів зареєстрував своє право власності на ? частини житлового будикук по вул. Майорівка №24а у м.Львові (17-19).

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною 4 статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Покликання позивачів на положення ст.30 ЗК Української РСР 1991 року (в редакції чинній на час укладення договору дарування жилого будинку 16.06.1998 року) та ст.120 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), як на підставу виникнення у них права власності на спірну земельну ділянку, суд вважає хибними. Оскільки при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1.01.2002 року, згідно з положеннями чинного до цієї дати ЗК УРСР (ст.30) до набувача від відчужувача автоматично переходило право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження, з необхідністю подальшого оформлення переходу права власності. Оскільки предметом спору в даному позові є не тільки земельна ділянка, яка зайнята під будівлею, а й інша земельна ділянка, яка закріплена за будинком, то суд вважає такі вимоги теж безпідставними, оскільки право власності на спірну земельну ділянку у відповідача ОСОБА_8 виникло задовго до набуття права власності на частки у будинку №24а по вул. Майорівка у м.Львові, а тому в даному випадку не підлягає до перерозподілу, відповідно до набутих часток у будинку, спірна земельна ділянка.

Крім цього, ОСОБА_9 за життя не скористався своїм правом на оформлення переходу права власності на земельну ділянку згідно договору дарування житлового будинку від 16.06.1998 року та й взагалі, за твердженням відповідача, за життя жодним чином не виявляв бажання щодо оформлення прав на спірну земельну ділянку. У зв'язку з тим, що спірна земельна ділянка не входила до складу спадщини померлого, тому й до спадкоємців не могло перейти право на неї.

Щодо покликань позивачів про те, що не мають змоги в повній мірі нормально користуватись спірним будинком із-за відсутності земельної ділянки, то такі покликання суд вважає надуманими, оскільки відповідно до рішенням Личаківського районного суду від 01.10.2013 року встановлено постійний, безоплатний земельний сервітут на спірній земельній ділянці.

Керуючисьст.ст. 3, 4, 6, 11, 57, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.356,364,367 ЦК України, ст.ст.78,81,87,88,120 Земельного кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.