АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9083/15 Справа № 175/2485/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Борисов С. А. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у червні 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в усній формі укладено попередній договір купівлі-продажу автомобіля «Форд Фокус» 2005 року випуску. Сума вартості автомобіля була погоджена як 66 400 грн., що на той період часу складало еквівалент 8 300 доларів США. Позивачем було передано ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 25 000 грн., про що є відповідні розписки. Також 17 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки з метою забезпечення виконання умов попереднього договору купівлі-продажу автомобілю. До теперішнього часу взяті ОСОБА_3 на себе зобов'язання не виконані, договір купівлі-продажу транспортного засобу не укладено. Крім того, відповідач володіє грошовими коштами без достатніх правових підстав.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти, передані у якості авансу у сумі 25 000 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 25 000 грн.; судовий збір та витрати пов'язані з оплатою правової допомоги.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що у червні 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в усній формі укладено попередній договір купівлі-продажу автомобіля «Форд Фокус» 2005 року випуску. Сума вартості автомобілю була погоджена як 66 400 грн., що на той період часу складало еквівалент 8 300 доларів США.

Позивачем надані розписки про передачу ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 25 000 грн.

17 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки з метою забезпечення виконання умов попереднього Договору купівлі-продажу автомобілю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження укладання попереднього договору купівлі-продажу, з позовної заяви не зрозуміло строк укладання основного договору купівлі продажу. Крім того, з наданих суду ксерокопій розписок відповідача ОСОБА_3 не вбачається за що саме були отримані грошові кошти, не зрозуміло за який автомобіль був наданий завдаток.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на ст. 545 ЦК України, згідно якої лише наявність боргового документу у боржника свідчить про виконання ним свого зобов'язання. А тому, наявність розписок у позивача само по собі свідчить про не виконання зобов'язання ОСОБА_3 перед позивачем, та відсутність достатньої правової підстави у ОСОБА_3 щодо володіння грошовими коштами в розмірі 25 000 грн.

Однак, з такими доводами апелянта погодитися не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи дійсно знаходяться копії розписок про передачу ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 25 000 грн. ОСОБА_3 (а.с. 11,12,13).

Однак, в них не вказано за що саме були отримані грошові кошти, та за який автомобіль був наданий завдаток.

Таким чином, колегія суддів не може взяти до уваги вказані розписки як належний доказ отримання ОСОБА_3 грошових коштів саме за автомобіль «Форд Фокус» 2005 року випуску.

Інших доказів на підтвердження передачі грошових коштів ОСОБА_3 або укладення попереднього договору купівлі-продажу апелянтом не надано.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2015року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова