АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6721/15 Головуючий 1 інст. - Марюхна Л.А.
Справа № 4-с/631/5/15
Категорія : інші Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровський В.В., Кокоші В.В,

за участю секретаря - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області

на ухвалу Нововодолазького районного суду харківської області від 13 серпня 2015 року

по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців відділу державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців відділу державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області.

В обгрунтування скарги ОСОБА_1 вказувала, що 13листопада 2014 року на стаціонарному посту ДАІ №3 «Лубенський» роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області було затримано належний їй автомобіль «МАН 19.403» номерний знак НОМЕР_4 з напівпричепом SCHMITZ SKO номерний знак НОМЕР_2 в зв'язку з оголошенням ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області в розшук. Про оголошення в розшук належного їй рухомого майна їй не було відомо. З метою з'ясування підстав та правомірності вчинення відповідних виконавчих дій посадовими особами ВДВС Нововодолазького РУЮ 14 листопада 2014 року вона звернулася до ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області та дізналася про те, що 13 червня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом виданим Нововодолазьким районним судом 01 червня 2013 року, яка є неправомірною, бо зазначено, що виконавчий лист виданий Нововодолазьким районним судом 01 квітня 2014 року; крім цього, в постанові вказано дату народження боржника, що не відповідає ні фактичним даним виконавчого документа виданого судом 01 квітня 2013 року, ні фактичній даті народження її. Виконавче провадження було відкрито ВДВС Нововодолазького РУЮ на підставі заяви стягувача від 01 червня 2013 року, яка надійшла до відділу 10 червня 2013 року, в той час, коли стягувачем вже було продано право вимоги іншому банку - ПАТ "Дельта Банк" на підставі Договору про купівлю-продаж права вимоги від 20 травня 2013 року. При цьому, сума її заборгованості за кредитним договором від 24 вересня 2007 року, на момент продажу ПАТ "Кредитпромбанк" права вимоги ПАТ "Дельта Банк" на стягнення такої заборгованості із заявника за вказаним договором, була значно менша ніж сума, на стягнення якої в примусовому порядку претендував ПАТ "Кредитпромбанк", подаючи заяву про відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_1 вказує також на протиправність накладення 16 липня 2013 року ВДВС Нововодолазького РУЮ арешту на все належне їй рухоме майно. Арешт на таке майно накладався без винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження, без складення акту опису й арешту майна, без визначення вартості майна, що суттєво впливає на розмір накладення арешту, чим порушено вимоги чинного законодавства. Крім того, арешт державним виконавцем ВДВС Нововодолазького РУЮ був накладений 16 липня 2013 року на користь ПАТ "Кредитпромбанк" вже після заміни обтяжувана ПАТ "Кредитпромбанк" на нового обтяжувана - ПАТ "Дельта Банк" про що 04 липня 2013 року до Реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відповідний запис.

Заявник також вказала, що новий обтяжувач - ПАТ "Дельта Банк", який придбав право вимоги на стягнення заборгованості за кредитними договорами, в числі яких є кредитний договір №219-КМК-07 від 24 вересня 2007 року, не звертався до ВДВС Нововодолазького РУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження, виконавчого документу не подавав та не просив накладати арешт на майно боржника, рішення про заміну сторони виконавчого провадження наразі немає. А вказаний у виконавчому документі стягувач 23 вересня 2013 року припинив свою діяльність, про що до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено відповідний запис, що підтверджується витягом з такого реєстру від 03 грудня 2014 року.

Також посилалася на безпідставність винесення державним виконавцем постанови про розшук рухомого майна від 16 жовтня 2014 року без вчинення виконавчих дій, що передують винесенню такої постанови, а саме, без фактичного виходу за адресою, вказаною у виконавчому документі, та без встановлення фактів або події, про що свідчить відсутність актів в матеріалах виконавчого провадження та відсутність даних в інформації з ЄДРВП, яку вона отримала за ідентифікатором, вказаним у постанові про відкриття виконавчого провадження. Постанова про розшук майна боржника від 16.10.2014р. всупереч вимогам ЗУ "Про виконавче провадження" їй не направлялася і особисто не вручалася.

З огляду на вищевикладене заявник вважає, що своїми протизаконними діями представники ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діють незаконно та перешкоджають їй у здійсненні законного права користуватися та розпоряджатися власним рухомим майном.

Тому, ОСОБА_1, з урахуванням уточнених вимог скарги, просила суд:

-визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції ОСОБА_3, що полягають у відкритті виконавчого провадження реєстраційний номер ВП №38393478, неправомірними;

-скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2013р. (реєстраційний номер виконавчого провадження №38393478) винесену державним виконавцем ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_3;

-визнати дії державного виконавця ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_3, які виявилися у поданні нею заяви до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 16.07.2013р. щодо внесення запису про арешт всього рухомого майна, належного ОСОБА_1, код НОМЕР_3, адреса за місцем реєстрації: АДРЕСА_1, без вчинення відповідних виконавчих дій, неправомірними;

-зобов'язати старшого державного виконавця ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_2, який веде виконавче провадження №38393478, вчинити дії щодо зняття арешту з усього рухомого майна належного ОСОБА_1, код НОМЕР_3, адреса за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про публічне обтяження - арешт рухомого майна, зареєстрованого 16.07.2013р. №13796665;

-визнати дії старшого державного виконавця ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_2, які виявилися у винесенні постанови про розшук майна боржника від 16.10.2014р. без вчинення фактичних виконавчих дій щодо встановлення факту чи події, неправомірними;

-скасувати Постанову про розшук майна боржника від 16.10.2014р. (реєстраційний номер виконавчого провадження №38393478) винесену старшим державним виконавцем ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_2;

-скасувати Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 липня 2013 року, зареєстровану в ЄДРВП 02 грудня 2014 року;

-судові витрати покласти на ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області.

У судовому засіданні представник ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_2 проти скарги заперечував та зазначав, що при відкритті виконавчого провадження і вчиненні виконавчих дій по ВП №38393478 державні виконавці відділу діяли відповідно до вимог діючого законодавства, тому з їхнього боку не було допущено порушень. Заходи примусового виконання рішення здійснювалися відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», тому просив суд відмовити заявнику в задоволенні скарги повністю.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції ОСОБА_3, що полягають у відкритті виконавчого провадження реєстраційний номер ВП №38393478 неправомірними. -

Скасовано Постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2013р. (реєстраційний номер виконавчого провадження №38393478) винесену державним виконавцем ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_3.

Визнано дії державного виконавця ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_3, які виявилися у поданні нею заяви до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 16.07.2013р. щодо внесення запису про арешт всього рухомого майна, належного ОСОБА_1, код НОМЕР_3, адреса за місцем реєстрації: АДРЕСА_1, без вчинення відповідних виконавчих дій - неправомірними.

Зобов'язано старшого державного виконавця ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_2, який веде виконавче провадження №38393478, вчинити дії щодо зняття арешту з усього рухомого майна належного ОСОБА_1, код НОМЕР_3, адреса за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про публічне обтяження - арешт рухомого майна, зареєстрованого 16.07.2013р. №13796665.

Визнано дії старшого державного виконавця ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_2, які виявилися у винесенні постанови про розшук майна боржника від 16.10.2014р. без вчинення фактичних виконавчих дій щодо встановлення факту чи події, неправомірними.

Скасовано Постанову про розшук майна боржника від 16.10.2014р. (реєстраційний номер виконавчого провадження №38393478) винесену старшим державним виконавцем ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_2.

Скасовано Постанову про арешт майна боржника га оголошення заборони на його відчуження від 16.07.2013р. (реєстраційний номер виконавчого провадження №38393478) і зареєстровану в СДРВП 02.12.2014р..

В апеляційній скарзі ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по справі, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з доведеності неправомірних рішень, дій та бездіяльності державних виконавців ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до частини п'ятої ст.. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, етапі 13 Конвенції про заахист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", від 24 березня 1998 року № 202'98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-Х1У "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-У1) (далі - Закон про виконавче провадження), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Згідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державну виконавчу службу задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи у разі встановлення обґрунтованості скарги. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що на підставі виконавчого листа, виданого Нововодолазьким районним судом Харківської області від 01.04.2013 р на виконання рішення цього суду від 04.03.2012р., яке набрало чинності 19.03.2013 р. про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором від 27 вересня 2007 року у розмірі 325 896,55 грн., - постановою державного виконавця ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_3. від 13 червня 2013 року відкрито виконавче провадження (а.с.21-22 т.1).

Згідно п. 1 ч. 1ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.. 25, 31 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Матеріали справи свідчать, що в процесі виконання виконавчих дій щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором від 27 вересня 2007 року у розмірі 325 896,55 грн., відповідно до ст.. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем направлено 13.06.2013 р. на адресу ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 49 т.1).

Відповідно до п.16,18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності значених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що сгягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37-38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

При задоволенні скарги суд не вправі допустити негайне виконання рішення.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.25 ЗУ „Про виконавче провадження,, постанова про відкриття виконавчою провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленом) цим Законом . Аналогічний термін передбачений для оскарження інших постанов державних виконавців.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції не надав належної правової оцінки причинам, які зазначені скаржником як поважні, більш того, уточнюючи вимоги за скаргою, скаржник з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанов державних виконавців не зверталася. Враховуючи, що такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка може бути зазначена в скарзі або в окремому клопотанні.

Виходячи із наведеного судова колегія приходить до висновку, що посилання ОСОБА_1 на неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 червня 2013 року є безпідставні, оскільки вона добровільно рішення суду про стягнення заборгованності, яке набрало законної сили, не виконала.

Крім того, ОСОБА_1 звернувшись 19 серпня 2013 року до відповідача з заявою про залучення до матеріалів виконавчого провадження договору іпотеки на домоволодіння та мирових угод відносно майна, своїми діями підтвердила достовірно про наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення суми за рішенням суду(а.с.50 т.1).

Зазначені підстави суд першої інстанції не прийняв до уваги, а також наданий відповідачем акт від 19.08.2013 р. про відмову ОСОБА_1 від отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, який залучений до матеріалів справи.

Статтею 26 ЗУ „Про виконавче провадження,, передбачені підстави , при наявності яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Звертаючись до суду зі скаргою ОСОБА_1 не зазначила жодної з підстав, передбачених ст.26 ЗУ "Про виконавче провадження", наявних при відкритті виконавчого провадження, на яку не звернув уваги державний виконавець, що призвело до неправомірних дій державного виконавця, пов'язаних з відкриттям виконавчого провадження. Зазначені нею підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження суд безпідставно взяв до уваги як обґрунтовані, оскільки на момент розгляду скарги технічні описки в постанові про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2013 року були виправлені постановою начальника ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області про перевірку виконавчого провадження від 03.04.2015 року, яку особисто скаржник отримала 10.04.2015 року. Зазначені технічні невідповідності жодним чином не могли вплинути на правомірність дій державних виконавців по виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України „Про виконавче провадження,, у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив У разі, якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування ' для юридично; особи/ або прізвище, ім'я чи по батькові / для фізичної особи/, державний виконавець за наявності підтверджуючих документів своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Суд задовольняючи скаргу в частині визнання дій державного виконавця неправомірними, що полягають у відкритті виконавчого провадження реєстраційний № ВП 38393478. та скасовуючії постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2013 року , не врахував положення сі. 8. 25. 26 ЗУ „Про виконавче провадження,, .

В п 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі від 2014 року № 6 зазначено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так. державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 1 1), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Суд першої інстанції задовольняючи скаргу не зазначив яким чином неправомірні дії відповідача перешкоджали ОСОБА_1 добровільно виконати рішення суду про стягнення з неї заборгованності.

Крім того, ОСОБА_1 не надала до суду доказів стосовно добровільного виконання чинного рішення суду, або звернення до відповідача із заявою для вирішення питання для перерахування коштів стягувачеві, звернення до відповідача із заявою про заміну сторони стягувача, оскільки дана інформація була відома саме тільки їй.

16 липня 2013 року Постановою державного виконавця ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_3. накладено арешт на все майно ОСОБА_1 (а.с.52 т.1), а також постановою державного виконавця ВДВС Нововодолазького РУЮ Харківської області ОСОБА_2 від 16 жовтня 2013 року оголошено розшук майна боржника (а.с.35 т.1).

Відповідно до ст. ст. 40, 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Вказані постанови державного виконавця є похідними, такими, що винесені після відкриття виконавчого провадження для забезпечення реального виконання рішення суду.Тому, прийняття постанови про арешт майна та оголошення його розшуку не суперечить нормам чинного законодавства.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Таким чином, суд першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права прийшов до висновку про задоволення скарги ОСОБА_1, оскільки державні виконавці діяли в межах наданих їм повноважень на виконання рішення суду, а також у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства, оскільки представником відповідача надані докази на підтвердження своїх заперечень проти скарги та доведені ті обставини, на які він посилається, як на підставу по здійсненню дій по виконавчому провадженню, а саме заходів належного виконання рішення суду першої інстанції по стягненню заборгованності з ОСОБА_1.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 303,304, ст.307, ст.ст. 312, ст. 315, 317, 319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області - задовольнити

Ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року - скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців відділу державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: