Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2015 Справа №607/11901/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

перекладача ОСОБА_1

сторін та їх представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3І про стягнення боргу за договором позики, укладеним між ними 01 березня 2010 року, згідно якого ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 25000,00 доларів США. Відповідно до умов договору відповідач зобовязувався до 30.06.2010 року повернути кошти, однак після сплину вказаного строку відповідач свої зобовязання щодо повернення коштів не виконав, тому позивач із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача позику в сумі 25000 доларів США в гривневому еквіваленті в розмірі 394347,63 грн.

Позивач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просять його задовольнити з підстав наведених у ньому. Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що дійсно між ним та відповідачем у справі було укладено договір позики, який було підписано особисто відповідачем та посвідчено нотаріально, відповідно до якого він надав у позику ОСОБА_3 кошти у розмірі 25 000 доларів США на строк до 30 червня 2010 року. Заперечив повернення йому суми коштів відповідачем, у тому числі шляхом проведення будь-яких взаємозаліків та розрахунків.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позовних вимог не визнали, проти їх задоволення заперечили у повному обсязі. ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що суму боргу у розмірі 25 000 доларів США ОСОБА_3 було повернуто ОСОБА_2 на підставі укладеної угоди від 22 квітня 2010 року про взаємозалік між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, яка проживає в республіці ОСОБА_7 та є дружиною позивача.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Як вбачається із договору позики, укладеного 01 березня 2010 року у місті Перемишль республіка Польща, нотаріально посвідченого нотаріусом нотаріальної контори міста Перемишль, Польща, який міститься при матеріалах справи, ОСОБА_2 надав в позику ОСОБА_3 готівку в розмірі 25000 доларів США з терміном повернення до 30 червня 2010 року. У пункті ІІІ даного договору сторони погодили, що у випадку суперечки, повязаної з виконанням цього договору, її буде вирішено через належний суд в Україні відповідно до місця проживання позичальника, або судом ОСОБА_7 відповідно до місця проживання позикодавця, але в будь-якому випадку це буде визначено позикодавцем.

У відповідності до ст.ст.1, 2 укладеного між Україною та ОСОБА_7 24 травня 1993 року договору «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах», ратифікованого Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року, №3941-ХІІ, громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території іншої Договірної Сторони у відношенні своїх особистих та майнових прав таким же правовим захистом, як і громадяни цієї Договірної Сторони; громадяни однієї Договірної Сторони мають право вільно і без перешкод звертатись до органів іншої Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні та кримінальні справи, можуть виступати в них, подавати клопотання, предявляти позови, а також здійснювати інші процесуальні дії за тих же умов, що і громадяни цієї Договірної Сторони.

Як передбачено ст.15 договору «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах» документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення; документи, які на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої Договірної Сторони.

Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На момент звернення позивача до суду, відповідач не виконав зобовязання за договором позики, оскільки не повернув позивачу отримані від нього кошти в сумі 25000 доларів США в обумовлений договором строк.

Таким чином, суд вважає, що позов позивача є підставним та підлягає задоволення, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача боргу за вказаним договором позики на суму 25000 доларів США в гривневому еквіваленті складає 394347,63 грн. При цьому суд відкидає твердження відповідача та його представника про те, що суму боргу у розмірі 25 000 доларів США ОСОБА_3 було повернуто ОСОБА_2 на підставі укладеної угоди від 22 квітня 2010 року про взаємозалік між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, яка проживає в республіці ОСОБА_7, оскільки як вбачається із протоколу допиту свідка ОСОБА_6 проведеного на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 19 березня 2015 року у даній цивільній справі, остання заперечила укладення із відповідачем договорів про взаємозалік, у тому числі будь яких угод по поверненню боргу ОСОБА_8 в рахунок боргу по укладеному спірному правочину від 01 березня 2010 року. Також суд зазначає, що спірний договір позики було укладено безпосередньо між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а не з ОСОБА_6, а тому на думку суду, вона не вправі проводити будь-яке зарахування погашення боргу позичальником перед позикодавцем, оскільки не є стороною у договорі позики грошей від 01 березня 2010 року. Також, суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки вважає, що ОСОБА_2 не пропущено строк позовної давності так, як вбачається із поштового відправлення рекомендованої кореспонденції, із позовом до суду він звернувся 01 липня 2013 року, про що свідчить відмітка поштового відділення зв»язку, а тому не пропустив строк позовної давності.

Також суд вважає, що на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь ОСОБА_2 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046, 1051 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 позику в сумі 25000 (двадцять пять тисяч)доларів США в гривневому еквіваленті в розмірі 394347,63 (триста дев»яносто чотири тисячі триста сорок сім) гривень 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п»ятдесят чотири) гривні 50 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_9