АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3573/15 Справа № 174/72/14 Головуючий у 1 й інстанції - Шаповал Г.І. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Куценко Т.Р., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Білаш І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року по справі за заявою ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною та примусову госпіталізацію, заінтересовані особи: прокурор м. Вільногірська Дніпропетровської області, орган опіки та піклування - Вільногірська міська рада Дніпропетровської області (в особі Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради), лікар-психіатр КП "Вільногірський міський центр ПМСД", ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року заявниця звернулася до суду з зазначеною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її матір, ОСОБА_2, в період з 1989 р. по 2001 р. перебувала на лікуванні в психоневрологічних диспансерах. Після смерті її брата, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. - її становище різко погіршилося. Згідно постанови від 14.07.2009 р. направлено кримінальну справу до суду для застосування до ОСОБА_2 примусових заходів медичного характеру. Її визнали недієздатною і 14.09.2009 р. помістили на 1 рік примусового лікування в Волгоградську обласну психіатричну лікарню № 5, з діагнозом: шизофренія, безперервно-прогредієнтний перебіг, параноїдна форма на фоні емоційно-вольового дефекту. Після лікування, її забрали в Україну, але продовжувати лікування за призначенням лікаря вона не захотіла. З часом хвороба все більш прогресувала, маючи загрозливий характер, створюючи потенційну небезпеку для оточуючих та її самої.

Враховуючи вищезазначене, заявниця просила суд позбавити дієздатності її матір, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; призначити її, ОСОБА_3, опікуном матері; винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_2

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року заяву задоволено частково. Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,- недієздатною, та встановлено над нею опіку, призначивши їй, за поданням органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.03.2014 р., опікуном її дочку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 В задоволенні вимоги про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання ОСОБА_2 недієздатною, судом першої інстанції досліджені наступні докази: копію постанови від 14.07.2009 р. про направлення кримінальної справи до суду для застосування до ОСОБА_2 примусових заходів медичного характеру; копію постанови від 14.09.2009 р. Центрального районного суду м. Волгограду про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_2, з звільненням її від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ст. 207 КК РФ, в виді примусового лікування в психіатричному стаціонарі загального типу; копію акту психіатричного обстеження пацієнта ОСОБА_2 з клопотанням про зміну примусового лікування в стаціонарі загального типу на амбулаторне лікування за місцем проживання від 10.03.2010 р.; копію двох медичних довідок та епікризу про примусове лікування ОСОБА_2 на стаціонарі в психіатричному закладі в ГУЗ "ВОПБ № 5 м. Волгограді" з 15.05.2009 р. по 08.04.2010; копію довідки про лікування ОСОБА_2 в Нікопольському психоневрологічному диспансері з 20.11 по 29.12.1990 р. та копія довідки МСЕК про встановлення ОСОБА_2 2 гр. інвалідності з 15.01.2001 р., дата переогляду 10.12.2001 р.; копію листа прокуратури Котельниківського району Волгоградської області від 21.08.2012 р. на адресу ОСОБА_2, де дається відповідь на її лист про викрадення дітей, затоплення острову Японія, збільшення пенсійного віку генералам Росії; копію поштового повідомлення про вручення відправлення Управлінню Президента Російської Федерації від 31.07.2012 р.; оригінал та копію листа-звернення ОСОБА_2 в суд м. Нікополя від 08.04.2013 р. про визнання шлюбу фіктивним та позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 з повідомленням про вчинення різних злочинів; копію повідомлення Верхньодніпровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про прийняті заходи стосовно заяви ОСОБА_2 про крадіжку ОСОБА_6 належного їй майна; копію заяви ОСОБА_2 та інших осіб до Вільногірського міського суду про викрадення матеріальних цінностей та грошей; копію заяви від начальника РВВС м. Києва, Святошино, ОСОБА_7 і його двоюрідної сестри ОСОБА_2 з заголовком "Гражданин ОСОБА_8 украл"; копію свідоцтва про шлюб, згідно якого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5., та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4., уклали шлюб 20.02.2010 р., актовий запис № 275, після укладення шлюбу подружжя отримало спільне прізвище - ОСОБА_6; копію свідоцтва про розірвання 05.03.1987 р., актовий запис № 143, шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11, після чого їй було повернуто прізвище ОСОБА_2, та копія свідоцтва про народження 07.01.1982 р. ОСОБА_9, батьками якої зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_11; копії заяв в різні правоохоронні установи від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_2 з проханням притягти до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 і приговорите його до 14 років тюрми за умисне вбивство ртуттю 22 людей сімейства ОСОБА_2 з перерахуванням подвійних прізвищ різних осіб та викладенням фантастичних обставин та способів убивств, а також заяви про здійснення інших злочинів, в тому числі крадіжок грошей у великих розмірах; повідомлення Вільногірської ЦМЛ від 30.01.2014 р. про те, що ОСОБА_2 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за медичною допомогою не зверталася; копію рапорту чергового ЧЧ Вільногірського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області, від 25.12.2013 р. стосовно звернення ОСОБА_2 про оголошення в розшук ОСОБА_3, як безвісно відсутньої; копію висновку від 26.12.2013 р., за яким ОСОБА_3 просить її не розшукувати та повідомляє, що її мати, ОСОБА_2, визнана психічно хворою людиною ще в 1990 році; копію заяви ОСОБА_3 від 18.12.2013 р. до Вільногірського МВ ГУМВС про те, щоб її не розшукували; копію довідки Вільногірського МВ ГУМВС, що ОСОБА_2 до адміністративної та кримінальної відповідальності протягом не притягувалася; довідку УДМС у Дніпропетровській області від 05.02.2014 р., згідно якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6., зареєстрована за місцем проживання в АДРЕСА_2; лист КЗ "Нікопольська міська психоневрологічна лікарня" Дніпропетровської ради від 05.02.2014 р. про вилучення органами внутрішніх справ Нікопольського МВВС амбулаторної картки на ім'я ОСОБА_2; повідомлення Верхньодніпровської ЦРЛ від 06.02.2014 р. про те, що ОСОБА_2 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебувала на обліку з 1999 р. по 2001 р., перебувала на лікуванні з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма; копію епікризу, згідно якого ОСОБА_11 перебувала на лікуванні з 19.09.1998 р. по 26.01.1999 р.; довідка КЗ "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" Дніпропетровської обласної ради, згідно якої ОСОБА_2 перебувала на лікуванні 5 разів: з 18.02.2014 р. з 28.09.1990 року по 21.05.91 року, діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, ремісія "С" на фоні помірно-вираженного типу дефекту 295,32, Б 20.00 - історія хвороби в аварійному стані, надсилається епікриз; з 24.05.1992 року по 04.08.1992 року, діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, ремісія "С" на фоні помірно-вираженного типу дефекту 295,32, Б 20.00; з 15.06.1993 року по 11.11.1993 року, діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, ремісія "С" на фоні помірно-вираженного типу дефекту 295,32, Б 20.00; з 16.03.1994 року по 23.03.1994 року, діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, ремісія "С" на фоні помірно-вираженного типу дефекту 295,32, Б 20.00; з 19.11.1998 року по 26.01.1999 року, діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, ремісія "С" на фоні помірно-вираженного типу дефекту 295,32, Б 20.00.; копію першої та другої сторінок паспорту на громадянку України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; копію епікризу психіатричної лікарні м. Волгограда на ОСОБА_2, яка перебувала на лікуванні з 15.05.2009 р. по 08.04.2010 р.; довідку-характеристику на ОСОБА_2 від 14.02.2014 р., згідно якої вона зарекомендувала себе з негативної сторони, оскільки має неадекватну поведінку в суспільстві; копію епікризу КЗ "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" на ОСОБА_2, яка перебувала на лікуванні з 28.09.1991 р. по 21.05.1991 р.; копію рахунку про сплату комунальних послуг з місця проживання ОСОБА_2, згідно якого борг складає 11 тис. 830 грн. 60 коп.; копію супровідного листа лінійного відділу на ст. Харків-пасажирський УМВС України на Південній залізниці від 10.02.2014 р., та копії двох висновків від 10.12.2013 р. та 10.02.2014 р., згідно яких ОСОБА_3 направляються висновки щодо перевірок повідомлень ОСОБА_2 про зникнення ОСОБА_9; заяву лікаря-психіатра, ОСОБА_4, від 20.03.2014 р., згідно якої ОСОБА_2 відмовляється категорично від запропонованого обстеження та лікування в умовах психіатричного закладу, оскільки не вважає себе хворою; відповідно до ст.ст. 19-21 ЗУ Про психіатричну допомогу", ОСОБА_2 потребує призначення судової психіатричної експертизи (а.с.112); копію паспорту громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; копію характеристики на ОСОБА_3 за місцем проживання якої скарг не надходило; копію акту обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання ОСОБА_3 від 12.03.2014 р. в м. Києві; копію висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про можливість ОСОБА_3 виконувати обов'язки опікуна своєї недієздатної матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6.; копія довідки про зареєстрованих осіб за місцем проживання ОСОБА_3 в м. Києві; акт судово-психіатричної експертизи № 68 від 29.04.2014 р., згідно якого ОСОБА_2 страждає хронічним стійким психічним розладом у формі шизофренії параноїдної, виражений змішаний тип дефекту; за своїм психічним станом в цей час вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними; копію акту обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, розташованій на 5 поверсі, двокімнатній, де відсутні: вода, опалення; в цілому квартира перебуває в незадовільному санітарно-гігієнічному стані; історію хвороби № 14048/98 ОСОБА_11, згідно якої вона перебувала на лікуванні з 19.11.1989 р. по 26.01.1999 р.; медичну картку ОСОБА_11, згідно якої вона перебувала на лікуванні з 24.05. по 04.08.1992 р.; медичну картку ОСОБА_11, згідно якої вона перебувала на лікуванні з 15.06. по 11.11.1993 р.; медичну картку ОСОБА_11, згідно якої вона перебувала на лікуванні з 16.03. по 12.08.1994 р.

Крім того, визнаючи ОСОБА_2 недієздатною та призначивши їй, за поданням органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.03.2014 р., опікуном її дочку, ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 ЦК України, ч. 3 ст. 237, ч. 3 ст. 238, а також посилався на висновки судової психіатричної експертизи.

Суд встановив, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу, з 1990 р. і по цей час, не дивлячись на проходження періодично лікування, проявляє таку поведінку в суспільстві, яка свідчить про наявність у неї хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про примусову госпіталізацію ОСОБА_2, суд виходив з того, що, згідно ст. 279 ЦПК України, заява про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути подана лише лікарем-психіатром, заява про госпіталізацію в примусовому порядку може бути подана лише представником психіатричного закладу, однак таких заяв не надходило. Крім того, суд враховував, що, фактично, ОСОБА_2 на час розгляду справи перебуває на стаціонарному лікуванні в КЗ "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" Дніпропетровської обласної ради.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, оскільки дана справа розглядалася у відсутність апелянта, судові повістки вона не отримувала. Таким чином, суд першої інстанції не врахував інтереси ОСОБА_2 та ухвалив незаконне рішення.

Однак, з такими доводами апелянта погодитися не можна, з наступних підстав.

Так, неповідомлення апелянта про дату та час розгляду заяви не є підставою для скасування рішення, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.39, ч.1 ст. 40 ЦК фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи № 68 від 29.04.2014 р. встановлено, що ОСОБА_2 страждає хронічним стійким психічним розладом у формі шизофренії параноїдної, виражений змішаний тип дефекту. А тому за своїм психічним станом в цей час вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 137-140).

Враховуючи вказаний акт у сукупності з іншими наявними у справі доказами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необхідність скасувати рішення суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не обґрунтовані об'єктивними даними. Крім того, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду судом апеляційної інстанції не встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: Т.Р. Куценко

О.В. Лаченкова