Справа № 442/5555/14 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/783/7221/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О

та з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3-П.І.,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення виконавчого комітету, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в особі Комісії з питань приватизації житла, прийняте у формі протоколу № 4 від 23.12.2013 року, в частині квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3-П.І.

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області не звернув уваги на те, що при здійсненні повноважень у сфері спірних правовідносин, Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради виступав субєктом владних повноважень, а тому вирішення цього питання в порядку цивільного судочинства є грубим порушенням законодавства. Крім того, зазначає, що оскільки позивач з дітьми хоча і зареєстровані у спірній квартирі, але фактично в ній не проживають, а тому ні рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, яке було прийняте у формі протоколу №4 від 23.12.2013 року, ні видане ним свідоцтво про право власності на квартиру не порушує їхніх прав. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Задовольняючи позов та визнаючи протиправним рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в особі Комісії з питань приватизації житла, прийняте у формі протоколу № 4 від 23.12.2013 року, в частині квартири АДРЕСА_1 та визнаючи недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що при видачі спірного свідоцтва було порушенні положення ЦК України, що вказує на порушення прав позивача та її неповнолітніх дітей.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Із копії свідоцтва про право власності на квартиру від 23.12.2013 року, що видане комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради, вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: вул. Володимира Великого, 46/2, належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_8, ОСОБА_2 Свідоцтво видане згідно з протоколом від 23.12.2013 року № 4.

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.10.2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було визнано такими, що втратили право на користування жилим приміщенням за адресою: м. Дрогобич, вул. В.Великого,46/2 Львівської області, шляхом зняття з реєстрації.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24.02.2015 року, заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.10.2013 року у справі № 442/5888/13 скасовано, а провадження у справі закрито.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.05.2015 року, яка набрала законної сили, відновлено реєстрацію у квартирі №2 по вул. В.Великого, 46 у м. Дрогобичі Львівської області ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітніх ОСОБА_6О, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 77/.

Згідно ч.3 ст. 60 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сімї.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивача разом з неповнолітніми дітьми знято з реєстраційного обліку поза її волею, тому вказані особи мають право на приватизацію спірної квартири з огляду на положення ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до п.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п.1.ч.2 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін субєкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Відповідно до вимог п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності справ», критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

В даному випадку спір не є публічно-правовим, оскільки виникає із цивільних правовідносин, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарг висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_10