Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Шалоти К.В. ,

за участю: секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 (далі також позивач) звернулася до суду з позовом до Житомирської міської ради, у якому просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_6, після чого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка була набута у власність шляхом сплати до кооперативу пайових внесків у період з 1972 по 1986 роки. Вказує, що свідоцтво про право власності на квартиру за життя чоловік не отримував і у встановленому законом порядку не зареєстрував.

Після смерті спадкодавця позивач звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а її сини ОСОБА_5, ОСОБА_2 з заявами про відмову від спадщини на користь позивача, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на житло, у зв'язку з чим позивач у судовому порядку просить визнати за нею право власності на спірну квартиру в порядку спадкування після померлого ОСОБА_6

Протокольною ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 19 лютого 2015 року як співвідповідачів у справі залучено ОСОБА_5, ОСОБА_2

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з викладених в позові підстав, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він з народження разом з батьками проживає у спірній квартирі, від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 відмовився на користь матері, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_5 та представник Житомирської міської рад в судове засіданні не з'явилися, належними чином повідомлялися про дату та час розгляду справи, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 вересня 1974 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстровали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6).

Від вказаного шлюбу народилося два сини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12, 13).

Довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Космос» підтверджено, що власником квартири АДРЕСА_1 є померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6, який у 1972 році сплатив перший пайовий внесок за квартиру, остання сплата внеску була у грудні 1986 року (а.с. 8).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_1 відсутні.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно зі ст. 15 Закону України від 7 лютого 1991 р. № 697-XII "Про власність" член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 р. набуває право власності на цю квартиру, тому в разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 18 вересня 1987 року № 9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

З огляду на викладене, враховуючи, що пайові внески за спірну квартиру були сплачені в період сумісного проживання позивача та померлого чоловіка ОСОБА_3 та перебування у спільному шлюбі, суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.7).

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом також встановлено, що спадкоємцями за законом після померлого ОСОБА_6 є його дружина - ОСОБА_3 та діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Доказів про те, що ОСОБА_6 за життя складав заповіт матеріали справи не містять.

Довідкою ЖБК „Космос" № 921 від 03.12.2013 року підтверджується, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані його дружина ОСОБА_3 та діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідно до змісту положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 22.05.2013 року ОСОБА_3 звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 (а.с. 57).

Згідно з ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Матеріалами спадкової справи підтверджено, що 22.05.2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 звертались до нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь своєї матері ОСОБА_3 упродовж шести місяців від дня смерті спадкодавця ОСОБА_6 (а.с. 57 зворот, 58).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сіранчук Р.В. №136/02-31 від 03.10.2013 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 11).

Відповідно до роз"яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З огляду на викладене, враховуючи, що спадкодавець повністю вніс пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1, а також те, що зазначена квартира належала ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та відсутність підстав для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_6

У визнанні права власності на інші 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, суд відмовляє, оскільки вказана частина квартири не належала спадкодавцю на час відкриття спадщини, а тому не може бути успадкована в силу ст. 1218 ЦК України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд виходить з того, що відповідачі Житомирська міська рада, що представляє територіальну громаду м. Житомира та ОСОБА_5 як інвалід І групи, звільнені від сплати судового збору, а тому суд присуджує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в сумі 472 грн. 67 коп. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (689,38 грн. (1% від ціни позову) х 1/2 (частин задоволених вимог) / 3 відповідачи).

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 472 (чотириста сімдесят дві) грн. 67 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя К. В. Шалота