ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7799/15-ц
Провадження № 2/362/3246/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі - Даниленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку на якій розміщено частина комплексу загальною площею 14,9381 га в межах села Митниця Васильківського району Київської області за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Митниця, вул. Шулявка, 25.

Вказуючи на те, що йому за біржовою угодою № 59-03/12 Договору купівлі-продажу нерухомості від 29 жовтня 2003 року належить на праві власності частина комплексу, що розташована в межах села Митниця Васильківського району Київської області за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Митниця, вул. Шулявка, 25, до складу якого входять корівник № 1, площею 3 469,0 кв.м.; приміщення корівників № 3, № 4, № 5 площею 4 147,6 кв.м.; пункт штучного запліднення, площею 52,5 кв.м.; новий телятник з прибудовою, площею 2 305,3 кв.м.; корівник-родилка площею 1 654,0 кв.м.; кормоцех площею 226,2 кв.м.; комора № 1 площею 979,6 кв.м.; комора № 2 з прибудовою площею 1 752,6 кв.м.; жомова силосна траншея площею 1 094,4 кв.м; силосна траншея № 1 площею 1 964,1 кв.м; силосна траншея № 2 площею 1 565,6 кв.м; силосна траншея № 3 площею 684,8 кв.м; бойня площею 80,1 кв.м.; сіносховище площею 1 086,0 кв.м.; сушарка площею 139,2 кв.м.; зерносховище площею 3 898,6 кв.м.; будинок тваринників площею 100,6 кв.м.; водонапірна башта № 1 площею 9,1 кв.м.; водонапірна башта № 2 площею 9,1 кв.м.; нова пилорама площею 292,6 кв.м.; стара пилорама площею 185,3 кв.м.; склад буд.матеріалів площею 317,6 кв.м.; кузня площею 122,9 кв.м.; вагова площею 88,6 кв.м.; вагова площею 33,6 кв.м.; млин площею 33,6 кв.м.; трансформаторна підстанція площею 39,4 кв.м.; комора площею 241,6 кв.м.; комора площею 331,5 кв.м.; комора 105, 3 кв.м.

11 жовтня 2004 року між ним та ОСОБА_2 сільською радою укладено строковий договір оренди земельної ділянки загальною площею 22,0035 га в межах села Митниця Васильківського району Київської області за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Митниця, вул. Шулявка, 25, строком на 10 років.

20липня 2005 року позивач з Закритим акціонерним товариством «Вірконі груп», що 12 квітня 2011 року припинило свою діяльність шляхом реорганізації через перетворення у товариство з обмеженою відповідальністю «Вірконі груп», уклав договір купівлі - продажу комплексу, що знаходиться за адресою Київська область, Васильківський район, с. Митниця, вул. Шулявка, 25 (00-31), яку 13 листопада 2015 року за договором купівлі - продажу частки комплексу (далі комплекс 00-31) ОСОБА_1 придбав у останнього.

16 листопада 2015 року ПП Консалтингова фірма «Лаггар» розробила кадастровий план земельної ділянки, що знаходиться за адресою Київська область, Васильківський район, с. Митниця, вул. Шулявка, 25, за яким загальна площа земельної ділянки розташованої під комплексом 00-31 складає 14,9381 га.

Оскільки відповідач, не зважаючи на виконання позивачем взятих на себе за договором оренди зобовязань, в усній формі відмовив позивачу у вчиненні будь-яких дій щодо оформлення права на земельну ділянку на яку, відповідно з положеннями ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, до нього перейшло право на земельну ділянку в межах, що не визначені договором, але зайняті будівлями та є необхідною для їх обслуговування, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Представник позивач в судовому засіданні позов підтримала, клопотання про проведення у справі експертизи не заявляла.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду заперечення в якому вказував на втрату чинності договором оренди землі від 11 жовтня 2004 року і жоден власник нерухомого майна не продовжив термін дії договору оренди; ОСОБА_2 сільської ради № 4 від 29 березня 2004 року у якому зазначено, що ОСОБА_2 сільська рада не заперечує проти передачі земельної ділянки ПП ОСОБА_1 для обслуговування існуючих приміщень по вул. Шулявка,25,44,40/1 загальною площею 22 га не є належним юридичним документом відповідно до вимог, передбачених діючим на той час Земельним Кодексом в редакції від 25 жовтня 2001 року, який не стосується продавця у якого позивач придбав нерухоме майно; Рішення ОСОБА_2 сільської ради № 90 від 10 червня 2004 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки с/г призначення» є застарілим та очевидно не відображає ринкову вартість 14,9381 га землі, що знаходиться у межах населеного пункту; кадастровий план земельної ділянки виготовлений без погодження із ОСОБА_2 сільською радою, самовільно та всупереч вимогам Земельного Кодексу України, адже сільською радою не надавався дозвіл на розробку проекту відведення, межі земельних ділянок не погоджувались, проект відведення не затверджувався на сесії сільської ради, межі в натурі не виносились, немає жодного документа, що визначає вид цільового призначення землі як у загальному так і її окремих частин. Особи, які виготовляли кадастровий план не є особами, що визначають цільове призначення землі. Відповідачем клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи не заявлялося.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Разом із тим відповідно до ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 та ч. 1 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2003 року між Колективним сільськогосподарським підприємством «Митницьке» в особі ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу нерухомості, за яким продавець продав, а покупець купив нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Митниця, вул. Шулявка, 25 (00-31), а саме: корівник № 1, площею 3 469,0 кв.м.; приміщення корівників № 3, № 4, № 5 площею 4 147,6 кв.м.; пункт штучного запліднення, площею 52,5 кв.м.; новий телятник з прибудовою, площею 2 305,3 кв.м.; корівник-родилка площею 1 654,0 кв.м.; кормоцех площею 226,2 кв.м.; комора № 1 площею 979,6 кв.м.; комора № 2 з прибудовою площею 1 752,6 кв.м.; жомова силосна траншея площею 1 094,4 кв.м; силосна траншея № 1 площею 1 964,1 кв.м; силосна траншея № 2 площею 1 565,6 кв.м; силосна траншея № 3 площею 684,8 кв.м; бойня площею 80,1 кв.м.; сіносховище площею 1 086,0 кв.м.; сушарка площею 139,2 кв.м.; зерносховище площею 3 898,6 кв.м.; будинок тваринників площею 100,6 кв.м.; водонапірна башта № 1 площею 9,1 кв.м.; водонапірна башта № 2 площею 9,1 кв.м.; нова пилорама площею 292,6 кв.м.; стара пилорама площею 185,3 кв.м.; склад буд.матеріалів площею 317,6 кв.м.; кузня площею 122,9 кв.м.; вагова площею 88,6 кв.м.; вагова площею 33,6 кв.м.; млин площею 33,6 кв.м.; трансформаторна підстанція площею 39,4 кв.м.; комора площею 241,6 кв.м.; комора площею 331,5 кв.м.; комора 105, 3 кв.м., що підтверджується біржовою угодою № 59-03/12 зареєстрованою в реєстрі за № 59-03/12 від 29 жовтня 2003 року (а.с. 8-10).

При цьому, договором не було визначено площі земельної ділянки на якій розташовані вище вказані будівлі та споруди.

Згідно свідоцтва серії САА № 585990 про право власності на нерухоме майно виданого 28 листопада 2013 року сільським головою ОСОБА_4, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі рішення ОСОБА_2 сільської ради № 43 від 18 листопада 2003 року належить вказане в угоді нерухоме майно (а.с.11).

Відповідно листа виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради № 4 від 29 березня 2004 року, ОСОБА_2 сільська рада не заперечує проти передачі земельної ділянки П.П. ОСОБА_1 для обслуговування існуючих нежилих приміщень по вул. Шулявка, 25, 44, 40/1 загальною площею 22 га на території ОСОБА_2 сільської ради (а.с. 13).

Відповідно рішення № 90 від 10 червня 2004 року ОСОБА_2 сільської ради Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення, ОСОБА_2 сільська рада погодила технічну документацію земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ПП ОСОБА_1 розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради, що надана на умовах оренди для обслуговування господарських будівель і дворів загальною площею 22,0035 га (а.с. 12).

11 жовтня 2004 року між ОСОБА_2 сільською радою Васильківського району Київської області та ОСОБА_1 укладено договір оренди на строк десять років, за п. 1.1. якого орендар прийняв у строкове платне користування з правом викупу земельну ділянку для обслуговування нежитлових приміщень, що перебуває у Державній власності загальною площею 22,0035 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради в межах села Митниця, що підтверджується договором оренди землі посвідченим 11 жовтня 2004 року державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 2-6942 (а.с. 14-15).

Як вбачається із договору купівлі-продажу, посвідченого 20 липня 2005 року нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-4207, ОСОБА_1 продав комплекс, що знаходиться в селі Митниця Васильківського району, по вулиці Шулявка, 25 (00-31), ЗАТ «Вірконі груп» (а.с.16-17).

У відповідності до договору купівлі-продажу частки комплексу, посвідченого 13 листопада 2015 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2060, ТОВ «Вірконі груп» продав ОСОБА_1 комплекс, що знаходиться в селі Митниця Васильківського району, по вулиці Шулявка, 25 (00-31) (а.с. 18).

При цьому сторонами визнано, що на час укладення договору купівлі-продажу, тобто станом на 13 листопада 2015 року, договір оренди щодо земельної ділянки розташованої під будівлями та спорудами нерухомого майна припинений, інших угод між сторонами не укладалося, а відмова ОСОБА_2 сільської ради як розпорядника землями щодо належного оформлення позивачем права на землю підтверджена її довірителем в судовому засіданні, а тому за вимогами ст. 61 ЦПК України доведенню не підлягає.

Як вбачається з кадастрового плану земельної ділянки, виготовленим ПП «Консалтингова фірма «Лаггра»», загальна площа земельної ділянки розташованої в с. Митниця по вул. Шулявка складає 14,9381 га (а.с. 19-21).

З врахуванням того, що останній правочин за яким позивач набув право власності на нерухоме майно вчинено 13 листопада 2015 року, суд при вирішенні спору застосовує норму матеріального права, яка регулює спірні правовідносини та є чинною станом на 13 листопада 2015 року.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, за вимогами ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З аналізу змісту ч. ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України вбачається, що зазначена норма закріплювала самостійні правові режими права власності на земельну ділянку та права власності на розташовані на цій земельній ділянці об'єкти нерухомості, згідно з якими перехід права власності на будівлю та споруду до набувача нерухомого майна не тягне за собою безумовного (автоматичного) переходу права власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

При набутті у власність нерухомого майна (будівель, споруд) перехід права власності (права користування - у разі відсутності у відчужувача нерухомого майна права власності на земельну ділянку, на якій розташовані ці об'єкти нерухомості) на земельну ділянку потребує окремого договірно-правового регулювання шляхом укладення відповідних цивільно-правових угод між власником земельної ділянки і набувачем будівлі чи споруди (договори купівлі-продажу, дарування, міни тощо або оренди).

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 Земельного Кодексу України (в редакції чинній у 2001 році) на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем.

Як роз'яснено в п. 18-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд має з'ясовувати, зокрема, чому це питання не було визначено в договорі, можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку та чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження. Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (далі - Постанова) судам роз'яснено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК України Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України» від 27 квітня 2007 року і згідно зі ст. 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. 377 ЦК України і ст. 120 ЗК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 5 листопада 2009 року.

Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15 та в ухвалі Верховного суду України від 23 квітня 2015 року у справі № 6-243цс15, що згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, вказана правова позиція викладена в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2013 року у справі № 6-4815св13; від 30 липня 2014 року у справі № 6-15874 св 14; від 11 лютого 2015 року у справі № 6-25032св14; від 25 березня 2015 року у справі № 6-3296св15 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-15930св15.

Враховуючи викладене, а також, що при вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування будівель та споруд, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд з'ясувавши, зокрема, що це питання не могло бути визначено в договорі купівлі-продажу через відсутність правової підстави, можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку відсутня, та приймаючи до уваги те, що реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням свідчить саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування будівель та споруд, який існував до їх відчуження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку загальною площею 14,9381 га, яка зайнята будівлями та є необхідною для обслуговування корівника № 1, площею 3 469,0 кв.м.; приміщення корівників № 3, № 4, № 5 площею 4 147,6 кв.м.; пункту штучного запліднення, площею 52,5 кв.м.; нового телятнику з прибудовою, площею 2 305,3 кв.м.; корівника-родилки площею 1 654,0 кв.м.; кормоцеху площею 226,2 кв.м.; комори № 1 площею 979,6 кв.м.; комори № 2 з прибудовою площею 1 752,6 кв.м.; жомової силосної траншеї площею 1 094,4 кв.м; силосною траншеєю № 1 площею 1 964,1 кв.м; силосною траншеєю № 2 площею 1 565,6 кв.м; силосною траншеєю № 3 площею 684,8 кв.м; бойнею площею 80,1 кв.м.; сіносховищем площею1 086, 0 кв.м.; сушаркою площею 139,2 кв.м.; зерносховищем площею 3 898,6 кв.м.; будинком тваринників площею 100,6 кв.м.; водонапірною баштою № 1 площею 9,1 кв.м.; водонапірною баштою № 2 площею 9,1 кв.м.; новою пилорамою площею 292,6 кв.м.; старою пилорамою площею 185,3 кв.м.; складом буд.матеріалів площею 317,6 кв.м.; кузнею площею122,9 кв.м.; ваговою площею 88,6 кв.м.; ваговою площею 33,6 кв.м.; млином площею 33,6 кв.м.; трансформаторною підстанцією площею 39,4 кв.м.; коморою площею 241,6 кв.м.; коморою площею 331,5 кв.м.; коморою 105, 3 кв.м., що розташовані по вул. Шулявка, 25, с. Митниця Васильківського району Київської області в межах ОСОБА_2 сільської ради Васильківського району Київської області.

Керуючись ст. ст. 120, 125 ЗК України, ст. ст. 328, 377 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 58, 60, 61, 209, 212 215, 218, 223, 294, 360-7 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 14,9381 га, яка зайнята будівлями та є необхідною для обслуговування корівника № 1, площею 3 469,0 кв.м.; приміщення корівників № 3, № 4, № 5 площею 4 147,6 кв.м.; пункту штучного запліднення, площею 52,5 кв.м.; нового телятнику з прибудовою, площею 2 305,3 кв.м.; корівника-родилки площею 1 654,0 кв.м.; кормоцеху площею 226,2 кв.м.; комори № 1 площею 979,6 кв.м.; комори № 2 з прибудовою площею 1 752,6 кв.м.; жомової силосної траншеї площею 1 094,4 кв.м; силосною траншеєю № 1 площею 1 964,1 кв.м; силосною траншеєю № 2 площею 1 565,6 кв.м; силосною траншеєю № 3 площею 684,8 кв.м; бойнею площею 80,1 кв.м.; сіносховищем площею1 086, 0 кв.м.; сушаркою площею 139,2 кв.м.; зерносховищем площею 3 898,6 кв.м.; будинком тваринників площею 100,6 кв.м.; водонапірною баштою № 1 площею 9,1 кв.м.; водонапірною баштою № 2 площею 9,1 кв.м.; новою пилорамою площею 292,6 кв.м.; старою пилорамою площею 185,3 кв.м.; складом буд.матеріалів площею 317,6 кв.м.; кузнею площею122,9 кв.м.; ваговою площею 88,6 кв.м.; ваговою площею 33,6 кв.м.; млином площею 33,6 кв.м.; трансформаторною підстанцією площею 39,4 кв.м.; коморою площею 241,6 кв.м.; коморою площею 331,5 кв.м.; коморою 105, 3 кв.м., що розташовані по вул. Шулявка, 25, с. Митниця Васильківського району Київської області в межах ОСОБА_2 сільської ради Васильківського району Київської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 14 грудня 2015 року.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко