Справа № 128/2286/15-ц
27 серпня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Гриценко І.Г.,
при секретарі: Кіяниця А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участі третьої особи без самостійних вимог: Відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, -
25.01.2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого провадження № 17983916 про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки.
25.01.2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого провадження № 17985038 про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки.
В даному випадку, договір іпотеки був укладений 21.01.2009 року та 05.08.2008 року, а постанови про накладення арешту винесені 25.01.2010 року тобто, пізніше, ніж було укладено договір іпотеки.
Таким чином, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями.
За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить звільнити з - під арешту земельні ділянки, які є предметом договору іпотеки.
В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк» - ОСОБА_5 не з'явився, надавши суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, в разі неявки відповідачів не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2Л в судове засідання не з'явилися по невідомим суду причинам, хоча судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення у газеті «Урядовий Курєр» від 19.08.2015 року №151(5525).
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, при вирішенні спору покладається на думку суду.
Зі згоди представника позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
25.01.2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого провадження № 17983916 про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки (а.с.23).
25.01.2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого провадження № 17985038 про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки (а.с.24).
Відповідно до Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15.12.1999 року на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».
Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Згідно ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.
Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту.
Відповідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.
Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.
Аналогічні роз`яснення надані і в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», в п.24 якої зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Отже, суд приходить до висновку, що державна виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями, з огляду на що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» підлягають до задоволення.
У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Закону України «Про іпотеку», ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст.10, 11, 15, 59, 60, 88, 174, 197, 209, 212 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд ,-
25.01.2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого провадження № 17983916 про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2;
25.01.2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_4 при примусовому виконанні виконавчого провадження № 17985038 про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в рівних частках, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя :