Справа № 344/1445/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1998/2015
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, представника прокуратури Івано-Франківської області Фільварок Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - прокуратура м. Івано-Франківська, орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_6 про позбавлення його батьківських прав щодо дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 22.11.2005 року за рішенням суду. Від шлюбу у них є донька, яка зазначеним рішенням суду залишена проживати з нею.

Відповідач жодної участі у вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не цікавиться життям, здоров'ям, фізичним та духовним розвитком дитини, не відвідує її, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Позбавлено ОСОБА_6 батьківських прав щодо ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору.

На вказане рішення ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд дійшов неправильного висновку, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Такий висновок судом зроблено без врахування всіх обставин у справі. Суд не врахував, що невиконання ним своїх батьківських обов'язків пов'язано з поведінкою матері, яка після розлучення без повідомлення батька змінила місце проживання та неодноразово змінювала місце навчання доньки, що створювало труднощі для нього у виконанні своїх батьківських обов'язків. Він на прохання позивача декілька разів добровільно надавав дозвіл на виїзд дитини за кордон для оздоровлення. Через небажання ОСОБА_3 отримувати від нього допомогу, він відкрив депозитний рахунок на ім'я дитини, куди перераховує кошти, та частково визнав заявлений позивачем позов про стягнення аліментів. Дізнавшись про місце навчання дитини, він декілька разів відвідував школу, де навчається донька. Також він звернувся із заявою до органу опіки та піклування для визначення йому зустрічей з дитиною на території м.Івано-Франківська. Стверджує, що пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про те, що він не надав жодної допомоги дитині, не заслуговують на увагу, оскільки свідки вказали, що знають про це тільки зі слів позивача. Критично слід оцінювати і пояснення свідка ОСОБА_8, яка є матір'ю позивача. На думку апелянта, допит дитини в якості свідка здійснено із низкою процесуальних порушень. Висновок комісії про доцільність позбавлення батьківських прав є необґрунтованим, наданий із порушенням ст.19 СК України, оскільки не були обстежені умови проживання батьків, не з'ясовано ставлення батька до дитини, не містить жодних доказів злісного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків. Стверджує, що суд безпідставно не врахував висновку з рішення №196 від 16 квітня 2015 року виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про недоцільність позбавлення його батьківських прав, оскільки цей висновок є обґрунтований і містить інформацію з посиланням на долучені документи. Суд не врахував роз'яснення пунктів 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", згідно яких позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

З наведених підстав апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_2 доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, а також представник прокуратури Івано-Франківської області Фільварок Н.І. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити.

Вислухавши доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов та позбавляючи відповідача батьківських прав відносно своєї неповнолітньої дочки, суд виходив із доведеності факту невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки такий не відповідає обставинам справи та зроблений з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі статтею 214 ЦГІК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Статтею 212 ЦПК України закріплено принципи оцінки судом доказів. В цій нормі зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідач ОСОБА_6 є батьком, а позивач ОСОБА_3 - матір'ю дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду від 22.11.2005 року (а.с.7, 9). Цим же рішенням суду дитину залишено проживати з матір'ю (позивачем у справі).

Позивач ОСОБА_3 просила позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України.

Зазначеною нормою закону передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.07.2007 року (Далі - Постанова) не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків з інших незалежних від неї причин.

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_6 посилався на те, що невиконання ним батьківських обов'язків пов'язано з поведінкою матері.

Суд першої інстанції не врахував, що невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків було викликано тим, що після розлучення ОСОБА_3 без повідомлення відповідача змінила місце проживання дитини з м.Коломия, де була зареєстрована, на м.Івано-Франківськ, і такі доводи відповідача позивачем не було спростовано. Також позивач неодноразово змінювала місце проживання та навчання дочки, що вбачається із відповідних довідок, наданих навчальними і дошкільним закладами (а.с.30-32). Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що вказані обставини створювали для нього труднощі у спілкуванні та вихованні дитини. Жодної оцінки даним доводам не було дано і в оскаржуваному рішенні суду, чим порушено вимоги ст.212 ЦПК України.

Дізнавшись про місце навчання дитини, відповідач декілька разів відвідав школу, де навчається донька ОСОБА_7, що підтверджується його поясненнями та заявами на ім'я директора школи (а.с.85, 86). Враховуючи зазначене, не можна погодитись із посиланням суду на характеристику НВК "Загальноосвітня школа-ліцей №23 ПНУ ім.В.Стефаника" (а.с.15), згідно якої батько дитини не цікавиться успіхами дитини в школі, не відвідує батьківських зборів, не займається вихованням дочки. Суд не звернув уваги, що це зумовлено поважними причинами.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем не було згоди щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, тому відповідач у 2007 році звертався до опікунської ради м.Коломиї із заявою, у якій зазначав про те, що позивач відмовила йому у зустрічах з дитиною, не мотивуючи причин, та просив встановити день побачень з дитиною (а.с.89). У результаті розгляду даної заяви виконавчий комітет 27.09.2007 року прийняв рішення, яким встановив відповідачу день та години для побачення з донькою на території м.Коломиї (а.с.56).

Орган опіки та піклування м.Івано-Франківська надав висновок щодо позбавлення відповідача батьківських права стосовно доньки, який викладений у додатку №3 до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16.04.2015 р. №196, згідно якого вважає за недоцільне позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_7 (а.с.69-71).

Колегія суддів не погоджується із твердженням суду проте, що зазначений висновок належно необгрунтований та суперечливий і такий, що спростований іншими доказами, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів, зокрема, про позбавлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Неврахування судом висновку з рішення № 196 від 16 квітня 2015 року виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав є безпідставним, оскільки цей висновок є обгрунтованим і містить інформацію про відповідача, його ставлення до дитини і виконання батьківських обов'язків з посиланням на долучені ним документи.

Із наявних у справі письмових доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 є особою зі сталим соціальним статусом, перебуває в шлюбі, працевлаштований, має позитивні характеристики з місця роботи, є лауреатом ряду грамот, подяк, дипломів від органів державної влади і місцевого самоврядування, не вживає наркотичних засобів чи алкогольних напоїв (а.с.43-51).

З тих же доказів апеляційний суд встановив, що відповідач має намір спілкуватись з дитиною і брати участь у її вихованні. Про це також свідчать неодноразово подані заяви останнього до органів опіки та піклування (а.с.87, 88).

Як видно із Висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, відповідач неодноразово надавав дозвіл на виїзд дитини за кордон разом з матір'ю, відкрив на ім'я дитини депозитний рахунок, на якому перебуває сума в розмірі 708,10 євро, що також підтверджується копією договору про депозитний вклад та довідкою банку (а.с.52, 53). Обгрунтовуючи необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, позивач посилалась у позові також на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. При цьому, під час розгляду справи в суді відповідач стверджував, що готовий надавати таку допомогу, і надавав її добровільно, однак позивач відмовлялась від її прийняття, тому він відкрив депозитний рахунок на ім'я доньки (а.с.52, 53), куди вносить кошти. З огляду на це, посилання позивача у позові на ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини є безпідставним.

Пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про те, що відповідач не надавав жодної допомоги дитині не заслуговують на увагу, оскільки ці свідки зазначають, що про ненадання допомоги знають тільки зі слів позивачки.

Допит в якості свідка ОСОБА_7 судом здійснено із процесуальними порушеннями.

Так, згідно ст.182 ЦПК України допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей. Проте, суд проводив допит дитини в присутності матері, яка є позивачкою, тобто заінтересована у справі. Тому показання ОСОБА_7 не можуть братися до уваги при вирішенні даного спору.

Згідно п.п.15, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків з урахуванням його характеру, особи винного, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Таким чином, враховуючи викладене, поведінку позивача (матері дитини), ставлення відповідача, як батька, до своєї доньки, зважаючи на те, що позбавлення батьківських права є крайнім заходом впливу, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_3 про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав є недоведеним та не підлягає до задоволення.

Вищезазначеного місцевий суд не врахував, не дав належної оцінки доводам відповідача, обґрунтував рішення неналежними, недопустимими доказами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, та порушив норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6, органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - прокуратура м. Івано-Франківська, орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

Г.П. Мелінишин