Справа № 585/3545/15-ц
Номер провадження 2/585/1289/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого-судді Яковця О.Ф., при секретарі Шемчук І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Ромни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба в справах дітей Роменської міської ради про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: служба в справах дітей Роменської міської ради про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки ОСОБА_3.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається в 9-а класі школи №2 м.Ромни. 25.04.2003 року шлюб між ними розірвано. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батько участі в її розвитку та вихованні не приймає, справами доньки не цікавиться. На зимових канікулах 2015-2016 р.р. шкільний клас, в якому навчається донька, планує з 18.12.2015 року по 26.12.2015 року поїхати по туристичній путівці до ФРН, для чого необхідна згода обох батьків. Однак відповідач такої згоди на тимчасовий виїзд доньки не дає. При цьому якихось вагомих та обґрунтованих аргументів, які б пояснювали причину відмови, він не наводить. Тому просила визнати відмову ОСОБА_2 на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої ОСОБА_4 безпідставним. Дозволити ОСОБА_4 , без згоди її батька ОСОБА_2, оформити документи для її тимчасового виїзду за межі України та на її тимчасовий вїзд по туристичній путівці до Федеративної Республіки Німеччини з 18.12.2015 року по 26.12.2015 р. Допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України. Судові витрати покласти на ОСОБА_2

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що відповідач відмовив в наданні дозволу на тимчасовий виїзд доньки до ФРН. Туристична подорож до ФРН планувалась з 18.12.2015 року по 26.12.2015 року. Група дітей вже поїхала, але вона вважає, що цей дозвіл буде їй необхідний в подальшому.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти позову та пояснив, що конкретно ОСОБА_1 не зверталася до нього з проханням надати дозвіл на виїзд дитини в ФРН. Був лише дзвінок від дочки, але куди і коли їхати не сказала. Тому він вважав, що ОСОБА_1 з цим питанням буде до нього звертатися додатково.

Представник третьої особи служби в справах дітей Роменської міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти позову та пояснила, що ОСОБА_1 до них не зверталась із скаргою про відмову ОСОБА_2 надати дозвіл на виїзд дочки до ФРН. Про виїзд дітей їй також не відомо.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано 24 березня 2003 року, згідно рішення місцевого суду м.Ромни ( а.с.6-7).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.5).

Позивачка звернулася до суду, вважаючи, що між сторонами виник спір відносно надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дочки.

Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріплене статтею 313 ЦК України. Згідно з ч. 3 даної статті фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4).

Відповідно до п.п. 1 п. 4 даних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що дійсно буде туристична поїздка дітей до ФРН та що дитина ОСОБА_3 включена до даної поїздки.

Також позивачкою суду не надано жодних належних та допустимих доказів про звернення до відповідача із проханням надання останнім згоди на виїзд дитини за межі України із визначенням держави прямування, мети поїздки та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, а також доказів його відмови у наданні дозволу у встановленому законом порядку на виїзд дитини за кордон.

Як пояснив у судовому засіданні відповідач, позивачка з проханням надання згоди на виїзд дитини до ФРН по туристичній путівці в період з 18.12.2015 по 26.12.2015 року до нього не зверталася і в судовому засіданні відповідач не заперечував проти надання такого дозволу.

Сама позивачка в судовому засіданні також пояснила, що вона особисто до відповідача з цим питанням не зверталася, а дзвонила лише дочка.

Згідно положень ст.ст.3, 11 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство має диспозитивний характер: суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, об'єктом захисту позовного провадження є порушене, невизнане або оспорюване право чи охоронюваний законом інтерес.

Згідно ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

На підставі ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні ні позивачкою, ні її представником не доведено, що відповідач порушує її права чи права неповнолітньої доньки, не надано докази про ухилення чи навмисне ненадання відповідачем дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон, про відсутність згоди на це відповідача, а тому права та інтереси позивача як матері дитини фактично не порушені і не підлягають судовому захисту.

Крім того, в судовому засіданні позивачка просила надати дозвіл ОСОБА_4, без згоди її батька ОСОБА_2, оформити документи для її тимчасового виїзду за межі України та на її тимчасовий вїзд по туристичній путівці до ФРН з 18.12.2015 року по 26.12.2015 року , але на момент розгляду справи в суді вже сплив строк дії путівки. Це сама позивачка підтвердила в судовому засіданні, тобто на час винесення рішення по справі предмет спору відсутній .

Тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки в задоволенні вимоги позивачки було відмовлено, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі суд відносить на рахунок позивача по справі.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 16, 60, 209, 212, 213, 214-215, 218 ЦПК України , ст. 313 ЦК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ч.ч. 4, 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затв. пост. КМУ від 27 січня 1995 року та в редакції, затв. пост.КМУ від 25 серпня 2010 року № 724, Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затв. пост.КМУ від 31 березня 1995 року № 231, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба в справах дітей Роменської міської ради про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис:

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_5