Справа № 352/1275/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1920/2015
Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич І. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.

секретарів Бойчука Л.М., Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Колективного підприємства виробничо-торгової комерційної фірми «СВ» (далі КП ВТКФ «СВ», СТО) про відшкодування майнової шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Тисменицького районного суду від 21 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Колективного підприємства виробничо-торгової комерційної фірми «СВ» про відшкодування майнової шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що 16 квітня 2014 року він звернувся до відповідача - КП ВТКФ «СВ» (станції технічного обслуговування - СТО) з приводу ремонту автомобіля НОМЕР_1, оскільки виявив несправність в паливній системі автомобіля.

Після огляду транспортного засобу працівником відповідача автомобіль та ключі від нього були залишені на території СТО до моменту закінчення ремонту. Відтак позивач вважає, що між ним та відповідачем в усній формі було укладено договір надання послуг.

17 квітня 2014 року працівник СТО зателефонував позивачеві та повідомив, що автомобіль марки «Мітсубісі Паджеро» згорів.

Факт згорання автомобіля підтверджується актом про пожежу, згідно якого ймовірною причиною загорання транспортного засобу є коротке замикання електропроводки автомобіля. Також згідно експертних висновків загорання автомобіля виникло внаслідок короткого замикання.

Відповідно до повідомлення експерта-автотоварознавця від 15.04.2015 року середньо-ринкова вартість продажу автомобіля «Мітсубісі Паджеро» становить 122 890, грн.

Посилаючись на положення ст.ст.1166, 1172 ЦК України, а також на те, що відповідачем не забезпечено відповідальне збереження транспортного засобу, переданого для ремонту, позивач просив суд стягнути з Колективного підприємства виробничо-торгової комерційної фірми «СВ» 122 890,0 грн. майнової шкоди.

Рішенням Тисменицького районного суду від 21 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог матеріального та процесуального права.

Апелянт не погоджується з висновком суду про відсутність договірних відносин між ОСОБА_3 та КП ВТКФ «СВ», а також про те, що автомобіль «Мітсубісі Паджеро» не був прийнятий на ремонт.

Так, у судовому засіданні представник відповідача визнав, що працівники СТО оглянули автомобіль позивача та повідомили, що для ремонту їм потрібно залишити автомобіль на території СТО, щоб детально оглянути його та замовити необхідну деталь для ремонту.

Суд також не взяв до уваги розписку від 17.04.2014 року, якою відповідач підтверджує факт згорання автомобіля на території СТО.

З протоколу огляду місця події від 08.05.2014 року вбачається, що з місця події було вилучено свідоцтво про державну реєстрацію автомобіля. А тому, на думку апелянта, позивач взяв на себе зобовязання відповідати за технічне збереження автомобіля.

Відповідно до Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів №792 від 11.11.2002 року (які були чинні на час виникнення пожежі) послуги з ремонту транспортного засобу надаються замовнику за письмовим договором або усною угодою за умови предявлення ним документа, що засвідчує особу замовника; свідоцтва про реєстрацію ДТЗ та документа, що підтверджує право замовника на користування ДТЗ (п.п.7,8). Згідно п.14 Правил виконавець забезпечує відповідальне збереження ДТЗ замовника в період надання послуг.

З наведених підстав, апелянт вважає, що між ним та відповідачем було погоджено істотні умови договору надання послуг і такий договір був укладений в усній формі.

Вказаних обставин суд першої інстанції не взяв до уваги та ухвалив помилкове рішення, яке апелянт просив скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_3 та його представники ОСОБА_4, ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представники Колективного підприємства виробничо-торгової комерційної фірми «СВ» ОСОБА_6, ОСОБА_7 заперечили вимоги апеляційної скарги, посилаючись на відсутність вини відповідача щодо згорання автомобіля позивача.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно виходив із відсутності підстав для відшкодування відповідачем матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок згорання автомобіля.

З таким висновком погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 квітня 2014 року ОСОБА_3, який керував належним ОСОБА_2 автомобілем НОМЕР_1, звернувся до відповідача - КП ВТКФ «СВ» (станції технічного обслуговування - СТО) з метою ремонту автомобіля, оскільки виявив несправність в паливній системі автомобіля.

Із матеріалів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом умисного знищення автомобіля марки Мітсубісі Паджеро, що мало місце 17.04.2014 року біля 01.00 год. на території ВТКФ «СВ», зокрема протоколу допиту свідка ОСОБА_8 - механіка ВТКФ «СВ» вбачається, що ним 16.04.2014 на прохання ОСОБА_3 було здійснено огляд автомобіля марки «Мітсубісі Паджеро» та виявлено, що в радіаторі автомобіля потік тосол, із топленого насосу підтікає дизельне паливо, із турбіни автомобіля протікає масло.

Для оформлення автомобіля на ремонт він разом із ОСОБА_3 пішли в офісне приміщення СТО, де бухгалтер ОСОБА_9 повідомив про відсутність запчастин для ремонту автомобіля та необхідність їх замовити на 17.04.2014 року.

Встановлено також, що ОСОБА_3 передав ОСОБА_9 технічний паспорт на автомобіль та залишив автомобіль на СТО.

17.04.2014 року на території СТО сталася пожежа автомобіля «Мітсубісі Паджеро».

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів, затверджених наказом Мінтрансу від 11.11.2002, № 792 (далі Правил, чинних станом на день пожежі), п.6-9 - надання послуг здійснюється за зверненням Замовника чи за його попередньою заявкою, яка реєструється в журналі реєстрації заявок.

Послуги надаються Замовнику за умови пред'явлення ним: документа, що засвідчує особу Замовника (паспорт, посвідчення для фізичних осіб і довіреність для представників юридичних осіб); свідоцтва про реєстрацію ДТЗ; документа, який підтверджує право Замовника на користування ДТЗ, якщо він не є його власником. Послуги з технічного обслуговування і ремонту ДТЗ чи його складових частин надаються Замовникові за письмовим договором чи за усною угодою відповідно до статті 43 Цивільного кодексу Української РСР. Договір повинен мати істотні умови відповідно до статті 28 Закону України "Про автомобільний транспорт". Договори між Замовником і Виконавцем реєструються в журналі реєстрації.

Відповідно п.13-14 - виконавець здійснює облік заяв, договорів (нарядів-замовлень), гарантійних зобов'язань, претензій. Облік заяв Замовників і претензій ведеться в журналі реєстрації з пронумерованими сторінками. Журнал повинен бути прошнурований і скріплений печаткою підприємства-виконавця (підписом підприємця). Виконавець забезпечує відповідальне збереження ДТЗ (їхніх складових) Замовника в період надання послуг.

Відповідальне збереження, (згідно Правил) це - комплекс організаційних і технічних заходів Виконавця, які гарантують зберігання майна власника транспортного засобу в повній відповідності з вимогами експлуатаційної чи нормативної документації протягом строку, що встановлюється в оформленому письмово договорі із Замовником.

З прийняттям ДТЗ та їхніх складових до технічного обслуговування чи ремонту Замовнику, згідно п. 19 Правил видається один примірник акта передання-прийняття.

Виконавець у відповідності до п. 54 Правил зобов'язаний: забезпечувати виконання вимог цих Правил; забезпечувати збереження ДТЗ, а також збереження та використання за призначенням прийнятих від Замовника складових частин і матеріалів, необхідних для виконання ремонту ДТЗ; відшкодовувати збитки в разі втрати, псування чи пошкодження ДТЗ та їхніх складових або деталей і матеріалів, прийнятих від Замовника для надання послуг в обсягах, передбачених договором.

Судом встановлено, що відповідачем не ведеться письмовий журнал реєстрації обліку заяв Замовників, натомість такий облік здійснюється в електронному варіанті, однак заява ОСОБА_3 не внесена до електронного журналу, а також між сторонами не укладено письмовий договір щодо ремонту автомобіля, відсутній також акт приймання-передачі ДТЗ.

Таким чином, виходячи із встановлених по справі обставин слід дійти висновку, що сторони в усній формі домовились щодо ремонту автомобіля, відповідач фактично прийняв у ОСОБА_3 автомобіль марки Мітсубісі Паджеро на збереження, однак до ремонту автомобіля не приступав.

Разом з тим, позивачем та його представниками не представлено суду доказів того, що відповідач не забезпечив зберігання транспортного засобу в повній відповідності з вимогами експлуатаційної чи нормативної документації.

Судом встановлено, що автомобіль загорівся, перебуваючи на території СТО, на тому ж місці де його залишив ОСОБА_3

Відповідно до висновку судової металографічної експертизи НДЕКЦ УМВС України у Волинській області від 12.09.2014 року, проведеної в рамках вищезазначеного кримінального провадження встановлено, що серед наданих на дослідження трьох фрагментах електричних провідників, які були вилучені під час огляду місця пожежі автомобіля Мітсубісі Паджеро, на одному фрагменті виявлено оплавлення, яке відповідає такому, що виникло внаслідок короткого замикання.

Оплавлення на фрагменті електричного провідника виникло при короткому замиканні, яке проходило в умовах направленого тепловідводу з достатнім градієнтом температур між оплавленою зоною електричного провідника та зовнішнім середовищем, що відповідає первинному короткому замиканню.

Згідно висновку пожежно-технічної експертизи НДЕКЦ УМВС України у Івано-Франківській області від 17.10.2014 року - причиною виникнення пожежі було потрапляння розжарених часток від аварійних режимів роботи електромережі автомобіля (первинного короткого замикання) на спалимі елементи у передній його частині.

Осередок пожежі (місце початкового виникнення горіння) знаходиться у передній частині автомобіля під панеллю приборів в місці технологічної перемички між салоном і моторним відсіком зі сторони салону або зі сторони моторного відсіку (а.с.13-20).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на встановлені обставини справи та висновки судової металографічної та пожежно-технічної експертиз, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов»язку відшкодувати позивачу шкоду в розмірі середньо-ринкової вартості автомобіля «Мітсубісі Паджеро», оскільки суду не представлено доказів що автомобіль згорів внаслідок неналежного його збереження відповідачем на СТО чи внаслідок інших неправомірних дій відповідача, натомість встановлено, що причиною виникнення пожежі було потрапляння розжарених часток від аварійних режимів роботи електромережі автомобіля на спалимі елементи у передній його частині.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від 21 липня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: О.Ю.Беркій

ОСОБА_10