Провадження № 2/641/1515/2015 Справа № 641/4872/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Мельник І.М.,

при секретарі - Чандарогловій О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Харківської області, третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про визнання батьківства та материнства. -

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2015 року позивач звернулась суду із позовом, в якому просила суд встановити юридичний факт, що ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м. Остер Козелецького району Чернігівської області та помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року у м. Харкові є батьком ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року у м. Харкові; встановити юридичний факт, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року у віці 36 років у м. Харкові, про що в книзі реєстрації актів про смерть 29.03.2004 року зроблено запис за № 2933, є матір'ю ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року у м. Харкові; визнати право власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на ? частину квартири АДРЕСА_1.

12 травня 2015 року позивач до відкриття провадження у справі надала суду позовну заяву із уточненим складом осіб, які беруть участь у справі, та уточненими вимогами, в якій просить суд визнати, що ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м. Остер Козелецького району Чернігівської області та помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року у м. Харкові є батьком ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року у м. Харкові; визнати, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року у віці 36 років у м. Харкові, про що в книзі реєстрації актів про смерть 29.03.2004 року зроблено запис за № 2933, є матір'ю ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року у м. Харкові.

Позивач обґрунтовує свій позов тим, що Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 786 від 09.11.2011 року позивач призначена опікуном ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 02.10.2013 року № 601 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_6, яка у свідоцтві про смерть записана як ОСОБА_6. 08.04.2011 року померла ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_8 року у м. Харкові помер ОСОБА_5. Позивач вказує, що є підстави вважати, що ОСОБА_6, яка у свідоцтві про смерть записана як ОСОБА_6, є матір'ю дитини, що ОСОБА_8 була рідною бабою (матір'ю батька) дитини, а ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_3. Позивач зазначає, що всі ці особи проживали за життя, кожний до дня своєї смерті, разом із дитиною ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1. До 2004 року мати та батько не зареєстрували дитину в установленому порядку та не отримали в органах юстиції свідоцтво про її народження, по причині скрутного матеріального становища, відсутності постійного працевлаштування та заробітку, періодичних хвороб та тривалого лікування. Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла мати дитини - ОСОБА_6, яка помилково записана під прізвищем «ОСОБА_6 у Свідоцтві про смерть. 14.10.2011 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, на підставі документів, наданих Службою у справах дітей Комінтернівського району м. Харкова, було видано повторно Свідоцтво про народження ОСОБА_3, бланк серія НОМЕР_1, згідно якого: ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року у м. Харкові, про що в Книзі реєстрації народжень 22.07.2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 39; батьком дитини записаний: ОСОБА_9, матір'ю - ОСОБА_6. Позивач зазначає, що в медичній картці дитини достатньо даних, які підтверджують, що мати дитини - ОСОБА_6, а батько - ОСОБА_5. Встановлення батьківства ОСОБА_5 та материнства ОСОБА_6 відносно ОСОБА_3 необхідне для збереження житла за дитиною, її прав проживання та користування квартирою АДРЕСА_1, для внесення дійсної інформації до актового запису про смерть матері дитини, і для подальшого визнання права власності дитини на спадкове майно, яке належить їй після померлого батька та баби.

Позивач ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав, надав суду пояснення в судовому засіданні, а також особисто написану та підписану ним заяву, в якій також вказав, що позов визнає, підтверджує батьківство ОСОБА_5, та ОСОБА_6 відносно дитини ОСОБА_3, а також просив суд надалі розглядати справу у його відсутність.

Третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Харківської області надала суду заяву,в якій зазначила, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу буз присутності її представника.

Третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції надала суду заяву, в якій зазначила, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу буз присутності її представника.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивача, пояснення свідків, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з таких підстав та мотивів.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач є опікуном ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 786 від 09.11.2011 року Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 02.10.2013 року № 601 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_6, що підтверджується даними Свідоцтва про смерть, бланк НОМЕР_2, виданого 19.10.2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції, згідно якого: ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року у віці 36 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 29.03.2004 року зроблено запис за № 2933, причина смерті - абсцес головного мозку, місце смерті - м. Харків.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_8 року по справі № 2-24758, яким встановлено факт родинних відносин щодо ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та її дочки, встановлено, що ОСОБА_6 не мала ніяких документів та була доставлена із квартири АДРЕСА_1 машиною швидкої медичної допомоги в КЗОЗ «Харківська МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова», де і померла, - тому була записана під прізвищем свого співмешканця по цій квартирі як ОСОБА_6.

22 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова, на підставі документів було видане Свідоцтво про народження, бланк серія НОМЕР_3, згідно якого: ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Харкові, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження 22 липня 2004 року зроблено відповідний запис за № 39; батько ОСОБА_12, матір ОСОБА_6.

Згідно довідки № 346 від 12 червня 2007 року, виданої Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції ОСОБА_8, в книзі реєстрації актів про народження 22 липня 2004 року проведено актовий запис № 39 про народження ОСОБА_3, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батько ОСОБА_9, мати ОСОБА_6, відомості про батьків зазначені згідно клопотання органу опіки та піклування Комінтернівського району м. Харкова від 24 червня 2004 року.

14 жовтня 2011 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було повторно видане Свідоцтво про народження, бланк серія НОМЕР_1, згідно якого: ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Харкові, про що в Книзі реєстрації народжень 22 липня 2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 39; батько ОСОБА_9, матір ОСОБА_6.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 5 від 05 травня 2011 року, наданим Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції на запит Служби у справах дітей Комінтернівського району м. Харкова, до державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис щодо реєстрації 05 травня 2011 року актового запису № 39, складеного 22 липня 2004 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року дитини ОСОБА_3, батько якої ОСОБА_9, матір якої ОСОБА_6; реєстрація проведена відповідно до частини другої статті 135 Сімейного кодексу України.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 6 від 16 квітня 2015 року, наданим Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на запит ОСОБА_1, до державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис щодо реєстрації 05 травня 2011 року актового запису № 39, складеного 22 липня 2004 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року дитини ОСОБА_3, батько якої ОСОБА_9, матір якої ОСОБА_6; державна реєстрація проведена відповідно до частини другої статті 135 Сімейного кодексу України.

Таким чином суд вважає підтвердженою належними та допустимими письмовими доказами, які не викликають сумнівів щодо їх достовірності, ту обставину, що державна реєстрація актового запису № 39, складеного 22 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року дитини ОСОБА_3, проведена відповідно до частини другої статті 135 Сімейного кодексу України.

21 грудня 2004 року Рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної у м. Харкові ради № 294-I опікуном дитини ОСОБА_3 було призначено ОСОБА_8.

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Артема-3» № 37 від 16 грудня 1992 року ОСОБА_8 є власником квартири АДРЕСА_1. На підставі цієї довідки Харківським міським Бюро технічної інвентаризації було видане Реєстраційне посвідчення від 09.02.1993 року щодо реєстрації права власності ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1. Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 оформлений 05 січня 1993 року на ім'я ОСОБА_8.

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Артема-3» № 57 від 24 вересня 2002 року ОСОБА_8 є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Артема-3» № 137 від 23 листопада 2004 року зазначено, що ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_1, займається вихованням неповнолітньої дочки 2000 року народження свого сина ОСОБА_5, який з 1999 року ніде не працює та участі у вихованні своєї дочки не приймає.

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Артема-3» № 502 від 22 квітня 2015 року, виданій ОСОБА_3, зареєстрованій по місцю проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вона перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1, склад сім'ї: ОСОБА_5, зареєстрований 28 грудня 1993 року, ОСОБА_4, зареєстрований 22 жовтня 2002 року.

Згідно Акту Житлово-будівельного кооперативу «Артема-3» від 30 червня 2015 року, складеного на підставі відомостей від мешканців будинку, наявних даних щодо перебування осіб на реєстраційному обліку, раніше виданих довідок ОСОБА_8, Рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної у м. Харкові ради від 21.12.2004р. № 294-I про призначення ОСОБА_8 опікуном над малолітньою ОСОБА_3, зазначено, що ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року, за життя була членом ЖБК «Артема-3» та мала право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_8 за життя була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі разом із особами: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року, ОСОБА_6, дата народження невідома, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. Актом зазначено, що ОСОБА_3 - дочка ОСОБА_5 та ОСОБА_3, з народження фактично проживала в квартирі разом із ОСОБА_8. Актом зазначено, що ОСОБА_8 за життя займалася вихованням ОСОБА_3, оскільки її батьки не працювали, мало займалися вихованням дитини; ОСОБА_8, після смерті ОСОБА_6, була опікуном ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_9 року померла ОСОБА_8, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, бланк серія НОМЕР_4, виданим 11 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, згідно якого: ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року у віці 64 років, про що в книзі реєстрації смертей 11 квітня 2011 року зроблено запис за № 4940.

Згідно фотокопії паспорта громадянина України, наданій позивачем, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року у місті Остер Козелецького району Чернігівської області та зареєстрований у АДРЕСА_1.

Актовим записом про народження № 175 від 22 серпня 1973 року, наданим Козелецьким районним управлінням юстиції Головного управління юстиції у Чернігівській області в засвідченій належним чином копії Козелецькому РВ УМВС України в Чернігівській області, щодо дитини ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року у місті Остер Козелецького району Чернігівської області, зазначено відомості про матір: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року у м. Харкові помер ОСОБА_5, що підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть № 1146-ДМ від 16 квітня 2015 року та Довідкою про причину смерті від 16 квітня 2015 року, виданими КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Згідно записів медичної картки дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживає у АДРЕСА_1, заведеною КЗОХ «Харківська міська поліклініка № 12» за медичною формою № 63, зазначені наступні дані:

згідно обмінної карти (відомості пологового будинку, пологового відділення лікарні про новонародженого): мати дитини - ОСОБА_6; згідно Відомостей про батьків: мати дитини - ОСОБА_6, батько - ОСОБА_5; згідно запису від 12.05.2000 року: вагітна ОСОБА_6, чоловік ОСОБА_5; згідно записів антенатального патронажу: прізвище, ім'я, по батькові вагітної ОСОБА_6, прізвище, ім'я, по батькові чоловіка ОСОБА_5; згідно запису від 04.07.2000 року: дитина з батьком на прогулянці; згідно запису від 13.07.2000 року: дитина не зареєстрована, у матері немає паспорта; згідно направлень до лабораторії та медичних довідок до 24.01.2005 року всі аналізи та обстеження дитина проходила та отримувала довідки під прізвищем ОСОБА_5; згідно запису від 17.11.2000 року: мати дитини свій паспорт до цього часу не оформила, так як не має прописки у місті, дитина не зареєстрована; згідно запису від 19.06.2002 року: дитина не зареєстрована, мати до цих пір не виготовила свій паспорт; згідно записів від 18.10.2002 року, 01.11.2002 року, 12.01.2004 року, 16.02.2004 року: дитина із неблагополучної родини; згідно запису від 23.10.2002 року: дитина із неблагополучної родини, не зареєстрована, разом із юристом оформляються документи для передачі в райвиконком (як неблагополучна родина), видана довідка для реєстрації дитини; згідно запису від 21.01.2005 року: дитина на прийомі з бабусею, яка оформила опіку.

Крім того в цій медичній картці дитини на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, міститься письмове зобов'язання, написане ОСОБА_5 та підписане 10.05.2002 року, в якому він, як батько дитини ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язується здійснювати догляд за дитиною, в якої мати хвора на туберкульоз, здійснювати профілактичні щеплення дитини та лікування у випадку захворювання дитини туберкульозом.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив суду, що наявними документами підтверджуються обставини спільного проживання у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_6, яка у свідоцтві про смерть записана як ОСОБА_16, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 разом із дитиною ОСОБА_3. Також, на думку представника позивача наявними документами підтверджуються підстави вважати, що ОСОБА_6, яка у свідоцтві про смерть записана як ОСОБА_5, є матір'ю дитини, що ОСОБА_8 була рідною бабою (матір'ю батька) дитини, а ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила суду, що знала ще до моменту смерті ОСОБА_6 про те, що дитина ОСОБА_3 є рідною онукою ОСОБА_8 та рідною донькою ОСОБА_5, що мати дитини померла, не оформила свідоцтво про народження дитини, тому ОСОБА_6 оформила опіку над дитиною. Зазначені обставини їй відомі, оскільки позивач працювала разом з ОСОБА_8 в туберкульозному диспансері в м. Харкові і розмовляла про дитину та її батьків. Після смерті ОСОБА_8 дитина ОСОБА_3 була не проти і виявила бажання, щоб позивач оформила опіку. Після оформлення опіки позивач спілкувалась з ОСОБА_5, який визнавав ОСОБА_3 як свою рідну дочку, та з ОСОБА_4, який визнавав дитину як свою племінницю, тобто дочку рідного брата ОСОБА_5.

Відповідач пояснив суду, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 проживали за життя, тобто кожний до дня своєї смерті, разом із дитиною ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_6 проживала у зазначеній квартирі до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 року разом з ОСОБА_5, від якого народила дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. Із цієї квартири ОСОБА_6 забрала машина швидкої медичної допомоги в лікарню швидкої допомоги, де вона померла. У ОСОБА_6 не було паспорта. Також ОСОБА_5 проживав разом із дитиною ОСОБА_3 до моменту, поки ОСОБА_10 не оформила опіку над дитиною та не забрала її проживати до себе. Відповідач пояснив, що завжди проживав і проживає в цій квартирі по сьогоднішній день, що визнає дитину як свою племінницю, тобто дочку його рідного брата ОСОБА_5, що останній за життя визнавав ОСОБА_3 як свою рідну дочку, що ОСОБА_6 народила цю дитину. Відповідач пояснив, що мати не отримала свідоцтво про народження дитини, оскільки загубила паспорт, не відновила його, тому що не працювала, хворіла на туберкульоз. Також пояснив, що ОСОБА_5 цікавився життям дочки і після оформлення опіки ОСОБА_17, цікався її навчанням в школі, навідував її в школі, цікавився її станом здоров'я, намагався матеріально її підтримати, хоча не був постійно працевлаштований, але купував невеликі подарунки, коли сам мав грошові кошти. Також пояснив, що ОСОБА_6 є рідною матір'ю його ОСОБА_5, що ніколи не чув ніяких заперечень чи суперечок щодо того, хто батько чи мати дитини.

ОСОБА_3 пояснила суду, що вона проживала у квартирі АДРЕСА_1 з моменту, як себе пам'ятає, до того часу, коли ОСОБА_1 оформила опіку над нею. Також пояснила суду, що проживала в цій квартирі із ОСОБА_4 та матір'ю ОСОБА_6, батьком ОСОБА_5, бабою (матір'ю батька) ОСОБА_8. Пояснила, що батьків своїх пам'ятає, а після смерті баби проживає разом із ОСОБА_1, яка оформила опіку.

Свідок ОСОБА_18 зазначила суду, що проживає в будинку АДРЕСА_1 з 1976 року, знає дитину ОСОБА_3, її мати ОСОБА_6, її батька ОСОБА_5, її бабу ОСОБА_8, її дядька ОСОБА_4. Підтвердила, що вони всі проживали у квартирі НОМЕР_5 в цьому ж будинку. Знає зі слів ОСОБА_8, що та оформила опіку над дитиною після смерті матері, тому що мати не мала своїх документів. Також знає зі слів матері, що вона не має документів, тому не отримала свідоцтво про народження дитини, знає, що мати дитини зловживала алкоголем, хворіла на туберкульоз. Також свідок знає, що батько ОСОБА_3 - ОСОБА_5 свої документи надавав, але дитину зареєструвати не міг, за життя розказував, як дочка навчається у школі. Також підтвердила, що після народження ОСОБА_3 принесли з родильного дому в цю квартиру, у сім'ю, як дочку.

Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що знає ОСОБА_3 і знав за життя її мати ОСОБА_6, її батька ОСОБА_5, її бабу ОСОБА_8. Також пояснив суду, що ОСОБА_6 є матір'ю їхньої спільної дочки ОСОБА_20, що раніше вони проживали в іншому АДРЕСА_1 а після того як розійшлися, то ОСОБА_6 стала проживати разом із ОСОБА_5, від якого народила доньку ОСОБА_3. Також підтвердив, що ОСОБА_5 відносився до дитини ОСОБА_3, як до рідної дочки.

Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що знає ОСОБА_3 і знав за життя її мати ОСОБА_6, її батька ОСОБА_5, її бабу ОСОБА_8. Також пояснив суду, що ОСОБА_6 є матір'ю їхньої спільної дочки ОСОБА_20, що раніше вони проживали в іншому АДРЕСА_1 а після того як розійшлися, то ОСОБА_6 стала проживати разом із ОСОБА_5, від якого народила доньку ОСОБА_3. Також підтвердив, що ОСОБА_5 відносився до дитини ОСОБА_3, як до рідної дочки.

Відповідно до вимог ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до вимог статті 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином суд приходить до висновку, що допустимими, належними усними та письмовими доказами, які не викликають сумнівів щодо їх достовірності, підтверджуються ті обставини, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 проживали за життя, кожний до дня своєї смерті, разом із дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у квартирі АДРЕСА_1.

Суд приходить до висновку, що допустимими, належними усними та письмовими доказами, які не викликають сумнівів щодо їх достовірності, підтверджуються ті обставини, що ОСОБА_6 проживала у квартирі АДРЕСА_1 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 року разом з ОСОБА_5, від якого народила дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суд приходить до висновку, що допустимими, належними усними та письмовими доказами, які не викликають сумнівів щодо їх достовірності, підтверджуються ті обставини, що ОСОБА_6 внаслідок втрати свого паспорта не зареєструвала народження своєї дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, в органах юстиції та не отримала свідоцтво по народження, а також з цієї ж причини відсутності паспорта у свідоцтві про смерть замість дійсного прізвища померлої «Запольна» зазначене прізвище «ОСОБА_1».

Суд приходить до висновку, що допустимими, належними усними та письмовими доказами, які не викликають сумнівів щодо їх достовірності, підтверджуються ті обставини, що ОСОБА_5 за життя визнавав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, своєю рідною дочкою, що ОСОБА_5 утримував її, відповідно до своїх матеріальних можливостей, та проживав з нею у квартирі АДРЕСА_1 до часу, поки ОСОБА_1 оформила опіку над дитиною після смерті ОСОБА_8

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 25 Загальної декларації прав людини, прийнятої Організацією Об'єднаних Націй 10.12.1948 року, материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією № 44/25 Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р., діє в Україні з 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 7 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією № 44/25 Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р., діє в Україні з 27.09.1991 року):

1. Дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

2. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Згідно статті 8 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією № 44/25 Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р., діє в Україні з 27.09.1991 року):

1. Держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

2. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності.

Згідно статті 12 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією № 44/25 Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р., діє в Україні з 27.09.1991 року):

1. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

2. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Відповідно до статті 125 Сімейного кодексу України: 1. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. 2. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до статті 128 Сімейного кодексу України: 1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. 2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. 3. П озов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. 4. П озов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої ст. 135 Сімейного кодексу України, якщо батьки дитини невідомі, державна реєстрація її народження проводиться за рішенням органу опіки та піклування, яким визначається прізвище, власне ім'я, по батькові дитини і відомості про батьків.

Згідно пункту 4 Постанови Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006р. справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч. 2 ст. 135 СК).

Відповідно до вимог частини другої статті 214 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

У Постанові від 25 лютого 2015 року по справі № 6-20цс15 Верховний Суд України зазначив:

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.

При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема частини 2 статті 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства.

Крім того у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Тому при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Частина друга статті 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України передбачає, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України передбачає, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, як зазначено в Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, керуючись ст.ст. 3, 9, 51, 52, 55, 124 Конституції України, ст. 53 КпШС України, ст.ст. 125, 128, 130, 132, 135 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1-11, 212-215, 109, 118-120 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. Визнати ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_6, про що в книзі реєстрації актів про смерть 29 березня 2004 року зроблено запис за № 2933), матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10-ти днів з дня проголошення, а особою, яка не приймала участі у судовому засіданні - в той же строк після отримання копії судового рішення.

Копію рішення, після набрання ним законної сили, направити до відділу реєстрації актів громадянського стану за місцем реєстрації неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Повний текст судового рішення буде виготовлено у п'яти денний строк з дня проголошення.

Суддя: І. М. Мельник