Справа № 369/5666/13-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/5323/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 46 24.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Волохова Л.А.,

суддів: Олійника В.І., Мельника Я.С.,

при секретарі Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, правонаступником процесуальних прав та обовязків якої є ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, управління держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_3, правонаступником процесуальних прав та обовязків якої є ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради, скасування реєстрації в базі даних державного земельного кадастру, визнання недійсним витягу з державного земельного кадастру, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, управління держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_3, правонаступником процесуальних прав та обовязків якої є ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради, скасування реєстрації в базі даних державного земельного кадастру, визнання недійсним витягу з державного земельного кадастру, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно задоволено частково.

Визнано недійсним рішення II сесії VI скликання Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 13 грудня 2010 року № 21/25 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованого в с. Малютянка по вул. Лісній, 18, гр. ОСОБА_3Т.».

Визнано недійсним рішення ХVІІІ сесії Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області XXIII скликання від 09 березня 2002 року «Про надання земельних ділянок у приватну власність» в частині надання безкоштовно в приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: с. Малютянка, вул. Лісна, 20-А у розмірі 0,0277 га.

Скасовано реєстрацію в базі даних Державного земельного кадастру на імя ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1641 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: село Малютянка вулиця Лісна, 18 (вісімнадцять) Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер :01:001:0094.

Скасувано реєстрацію в базі даних Державного земельного кадастру на імя ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0277 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: село Малютянка вулиця Лісна, 20-А (двадцять-А) Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер :00:000:0201.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, № 9424669, видане 14 вересня 2013 року Державним реєстратором ОСОБА_6 Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0277 га за адресою: село Малютянка вулиця Лісна, 20-А (двадцять-А) Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер :01:001:5005, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 24 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 5885209 від 14 вересня 2013 року.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, ОСОБА_3, правонаступником процесуальних прав та обовязків якої є ОСОБА_4 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Вважають висновки суду однобічними та вказують на порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5, є власником житлового будинку № 20 по вулиці Лісна в селі Малютянка Києво-Святошинського району Київської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 0,12 га. Вказаний будинок разом з господарськими будівлями та спорудами перейшов у власність, ОСОБА_5, згідно договору купівлі-продажу від 13 жовтня 1993 року № 2-4168, укладеного із попередньою власницею ОСОБА_7. ОСОБА_7 набула у власність це домовололодіння в порядку спадкування після померлої ОСОБА_8 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 5 жовтня 1993 року № 2-4148 (а.с. 14).

В погосподарській книзі та земельно-кадастровій книзі Малютянської сільської ради містяться записи про те, що за належним попередньому власнику ОСОБА_8 будинковолодінням до 1990 року рахувалась земельна ділянкою площею 0,14 га, а після 1990 року 0,12 га (а.с. 15-17).

Ця обставина встановлена рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року у справі № 2-3355/2011 р.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 2 грудня 2011 року у справі № 22Ц-6525/11 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року залишене без змін.

За домоволодінням ОСОБА_5 згідно записів земельно-шнурової книги Малютянської сільської ради рахується земельна ділянка площею 0,12 га (а.с. 18-19).

Рішенням VІІ сесії XXIV скликання Малютянської сільської ради від 12 липня 2003 року надано безкоштовно в приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: с. Малютянка, вул. Лісна, 20 у розмірі 0,12 га. Потім рішенням IV сесії VI скликання Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 19 лютого 2011 року № 41/79 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованого в с. Малютянка по вул. Лісній, 20 гр. ОСОБА_5М.», ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованого в селі Малютянка по вулиці Лісній, 20, орієнтовно площею 0,12 га (а.с. 20-23).

Отже він має законні підстави постійного користування і набуття вказаної земельної ділянки площею 0,12 га у власність.

Із зведено акту вбачається що площа земельної ділянки позивача зменшена до 0,09 га. При цьому відповідно збільшуються порівняно з первинними даним в правовстановлюючих документах площа земельної ділянки ОСОБА_3 на площу біля 0,07 га, а площа ОСОБА_2 біля 0,01 га.

Із конфігурації меж земельної ділянки вбачається, що межа ділянки ОСОБА_3 проходить по частині будинку ОСОБА_5, що є порушенням абз. 3 п. 3.25 ДБН-362, яким передбачено, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м.

ОСОБА_3 набула право на жилий будинок, господарські будівлі і споруди, розташовані в с. Малютянка по вул. Лісній, 18 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду від 13 вересня 2010 року у справі № 2-2947/2010, яке набрало чинності 24 вересня 2010, в порядку спадкування після померлого 17 лютого 2000 року її чоловіка ОСОБА_9, якому раніше належав вказане домоволодіння (ас. 24).

Згідно наявного в Свідоцтві на забудову індивідуальної садиби ОСОБА_9, виданого на підставі рішення виконкому Васильківської районної ради від 9 грудня 1974 року, акту відведення в натурі присадибної ділянки, затвердженого архітектором Васильківського району 9 грудня 1974 року та плану забудови садиби вбачається, що ОСОБА_9 відведено під забудову земельна ділянка площею 0,08 га із встановлення меж ці ділянки. В Акті та плані забудови вказано, що із заходу вона межує із земельною ділянкою ОСОБА_8 і межа між цими ділянками проходить біля наявної будівлі ОСОБА_8 перпендикулярно до вулиці Лісна.

Рішенням II сесії VI скликання Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 21/25 від 13 грудня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованого в с. Малютянка по вул. Лісній, 18, гр.. ОСОБА_3Т.» надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованого в селі Малютянка по вулиці Лісній, 18, орієнтовно площею 0,19 га (а.с. 28).

Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (згідно рішення II сесії VI скликання Малютянської сільської ради від 13.12.2010 року № 21/25) в с. Малютянка, вул. Лісна, 18, Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, розроблена Києво-Святошинського районним відділом Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України згідно договору від 25 січня 2011 року і прийнята замовником 26 січня 2011 року (а.с. 32-55).

Згідно вказаної технічної документації вказана загальна площа земельної ділянки 0,1641 га.

В технічній документації, яка прийнята замовником 26 січня 2011 року, міститься Висновок Управління Держкомзему України у Києво-Святошинському районі Київської області про наявні обмеження на використання земельної ділянки від 21.02.2011 року № 2148 (а.с.46).

В технічній документації, яка прийнята замовником 26 січня 2011 року, міститься Висновок Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинському районної державної адміністрації про наявні обмеження на використання земельної ділянки від 3.02.2011 року № 394 (а.с. 47).

В технічній документації, яка прийнята замовником 26 січня 2011 року, міститься відмітка посадової особи Управління Держкомзему України у Києво-Святошинському районі Київської області від 02.02.2011 року про присвоєння вказаній земельній ділянці кадастрового номеру :01:001:0094 (а.с. 55).

Акт встановлення та погодження на місцевості зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків землевласнику від 26.01.2011 року не підписаний ні ОСОБА_5, ні сільським головою с. Малютянка, ні спеціалістом-землевпорядником сільської ради (а.с. 54), що свідчить те, що в установленому порядку земельна ділянка в натурі (на місцевості) не відводилась.

На початку квітня 2011 року до Малютянської сільської ради надійшов протест Прокурора Києво - Святошинського району на вказане рішення (а.с. 29-30).

Рішенням V сесії VI скликання Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22 квітня 2011 року № 59 «Про розгляд протесту прокуратури Києво-Святошинського району» рішення II сесії VI скликання № 21/25 від 13 грудня 2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованого в с. Малютянка по вул. Лісній, 18, гр.. ОСОБА_3Т.» було скасоване .

В червні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до Києво-Святошинського районного суду про визнання вказаного протиправним, його скасування та зобов'язання Малютянську сільську раду розглянути та погодити на найближчому пленарному засіданні сесії технічну документацію із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_3.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року у справі № 2а-3920/11 відмовлено в задоволенні вказаного позову ОСОБА_3

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2013 року частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_3. Постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2011 року у справі № 2а-3920/11 скасована і ухвалена нова постанова, якою позовні вимоги адміністративного позову ОСОБА_3 задоволені частково. Визнано протиправним та скасування рішення V сесії VI скликання Малютянської сільської ради № 59 від 22.04.2011 р.. підставою скасування вказаного рішення сільської ради було те, що вона не має права скасовувати свої акти індивідуальної дії, які стосуються прав особи (а.с. 56-58).

В земельно-шнуровій книзі Малютянської сільської ради міститься запис про те що за будинковолодінням № 18 (попередній номер домоволодіння згідно довідки Малютянської сільської ради 20-а) по вул. Лісній в с. Малютянка рахувалась земельна ділянкою площею 0,10 га (а.с. 18-19).

За вказаних обставин в ОСОБА_3 відсутні правовстановлюючі документи щодо користування нею чи попереднім власником жилого будинку земельною ділянкою площею 0,19 га або 0,1641 га

Наявність в технічній документації, яка прийнята замовником 26 січня 2011 року, відмітки посадової особи Управління Держкомзему України у Києво-Святошинському районі Київської області від 02.02.2011 року про присвоєння земельній ділянці в с. Малютянка, вул. Лісна, 18, Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області площею 0,1641 га кадастрового номеру :01:001:0094 порушує право користування позивача на належну йому земельну ділянку та унеможливлює здійснити належне позивачу право на приватизацію земельної ділянки в с. Малютянка, вул. Лісна, 20, Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області площею 0,12 га.

Відповідно до наказу по ВО «Кристал» № 158 від 8 лютого 1988 року ОСОБА_10 виділено земельну ділянку площею 0,02 га з присадибної ділянки ОСОБА_8, розташованого по вул. Лісній, 20 (а.с. 61)

Згідно даних земельно-шнурової книги та погосподарської книги Малютянської сільської ради за домоволодінням ОСОБА_10 та рахувалась земельна ділянка площею 0,02 га. (а.с. 15-17).

На вказаній земельній ділянці ОСОБА_10 побудував житловий будинок.

Доказів про наявність рішень Малютянської сільської ради та виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради про надання дозволу на будівництво будинку та проекту архітектора на забудову земельної ділянки суду не надано.

За договором дарування від 4 січня 2002 року ОСОБА_10 подарував ОСОБА_2 житловий будинок під номером 20-А по вулиці Лісна в селі Малютянка житловою площею 11,6 кв.м.. З договору дарування вбачається, що вказаний будинок належить ОСОБА_10 на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Малютянськох сільської ради 10.11.1994 року на підставі рішення цього виконкому № 56/2 від 10.12.1993 року та зареєстрованого в КМБТІ за № 118 (а.с. 62).

В додатку до рішення ХVІІІ сесії Малютянської сільської ради XXIII скликання від 09 березня 2002 року «Про надання земельних ділянок у приватну власність» передбачалось надання безкоштовно в приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: с. Малютянка, вул. Лісна, 20-А у розмірі 0,0277 га (а.с.59-60).

В 2007-2008 році депутатською комісією Малютянської сільської ради неодноразово перевірялись заяви ОСОБА_2 про самовільне захоплення та огородження забором частини її земельної ділянки сусідом ОСОБА_5. ХІV сесією V скликання Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було прийняте рішення від 03 грудня 2008 року «Про розгляд заяв гр. ОСОБА_2 від 20.08 та від 16.08 щодо конфліктної ситуації з сусідом ОСОБА_5 в с. Малютянка вул. Лісна, 20-А», яким зобов'язано ОСОБА_5 в місячний термін відновити спільну межу з сусідкою ОСОБА_2, яка існувала у 2002 р. при наданні їй земельної ділянки в приватну власність. В разі невиконання цього рішення рекомендовано гр. ОСОБА_2 звернутись до Києво-Свяиошинського районного суду.

Оскільки рішення Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 03 грудня 2008 року, яке носило рекомендаційний характер не було виконане ОСОБА_2 звернулась до Києво-Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення порушення права користування земельною ділянкою.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року у справі № 2-3355/2011 р. в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення порушення права користування земельною ділянкою відмовлено (а.с. 63-66).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 2 грудня 2011 року вказане рішення залишене без змін (а.с. 67-69). встановлено відсутність належних доказів (відповідного наказу та записів в по господарських та земельно-шнурових книгах) про те, що ОСОБА_10 виділялась в користування земельна ділянка площею 0,0277 га.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року у справі № 2-3355/2011 р. встановлено, що ОСОБА_2 не має повноважень як власника чи землекористувача земельної ділянки то й відсутні її права, які підлягають захисту, ОСОБА_2 не надано доказів, які саме її права були порушені.

Суд цим рішенням встановив, що в діях ОСОБА_5 відсутні протиправність та причинний звязок з можливим порушенням прав та законних інтересів ОСОБА_2.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року у справі № 2-3355/2011 також встановлене наступне:

Наказом ПО «Кристал» № 158 від 08.02.1988 р. батькові позивачки - ОСОБА_10 було надано з присадибної ділянки ОСОБА_8 за адресою вулиця Лісна, 20, село Малютянка Києво-Святошинського району Київської області, земельну ділянку загальною площею 0,02 га.

Це його право засвідчене також записами в погосподарських та земельно-кадастрових книгах Малютянської сільської ради. Згідно цих записів ОСОБА_8 залишилась земельна ділянка площею 0,12 га, що підтверджується записами в погосподарській книзі та земельно-кадастровій книзі Малютянської сільської ради. Згідно договору купівлі-продажу від 13 жовтня 1993 року № 2-4168, вказаний будинок разом з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці площею 0,12 га перейшов у власність відповідача (ОСОБА_5).

Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України 1990 року у користування відповідача (ОСОБА_5) перейшла земельна ділянка площею 0,12 га.

Висновок суду про те, що належних доказів того, що ОСОБА_10 виділялась в користування земельна ділянка площею 0,0277 га (відповідного наказу та запису в погосподарських та земельно-кадастрових книгах) матеріали справи не містять є слушним.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 22 листопада 2010 року № 3-27гс10 обовязковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність в особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність в неї таких документів є самовільним зайняттям земельної ділянки.

Рішення ХVІІІ сесії Малютянської сільської ради XXIII скликання від 09 березня 2002 року про надання безкоштовно в приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: с. Малютянка, вул. Лісна, 20-А у розмірі 0,0277 га не відповідало чинним на той час ч. 1 та ч. 2 ст. 118 Земельного кодексу України 2001 року. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (а.с. 64-65).

В Ухвалі Апеляційного суду Київської області від 2 грудня 2011 року зазначено, що позивач (ОСОБА_2М.) не надала суду переконливих доказів про те, що у неї виникло право власності або право користування на спірну ділянку шляхом безоплатної приватизації із земель державної або комунальної власності або у звязку з набуттям нею права власності на житловий будинок або з будь-яких інших підстав, а також щодо розташування паркану саме на земельні ділянці позивача і завданням цими діями моральної шкоди.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача (ОСОБА_2М.) права на земельну ділянку та відмовив у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодуванні моральної шкоди (а.с.69).

Отже станом на 2 грудня 2011 року рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на той час користування ділянкою ОСОБА_5 по наявній межі із ОСОБА_11 було правомірним. З цих рішень не вбачалось порушень його прав.

Отже твердження відповідача ОСОБА_2 та її представника про те, що позивачем пропущений строк позовної давності є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається з дня коли особа довідалась або повинна була довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Станом на 2 грудня 2011 року позивач не знав і не міг знати про порушення свого права.

Після того як судом було встановлено відсутність у ОСОБА_2 права на частину земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_12, та правомірність встановлення ним забору, ОСОБА_11 використала наявність прийнятого з порушенням закону рішення ХVІІІ сесії Малютянської сільської ради XXIII скликання від 09 березня 2002 року для здійснення дій спрямованих на порушення прав землекористування ОСОБА_5.

В матеріалах технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки, що надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення Малютянської сільської ради, яка розташована в межах с. Малютянка Малютянської сільської ради, Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_13 виготовленою Виробничим кооперативом «Укрземпроект» в 2013 р. :00:000:0201міститься відмітка про призначення в 05.09.2012 року кадастрового номеру земельної ділянки площею 0,0277 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: село Малютянка вулиця Лісна, 20-А (двадцять-А) Києво-Святошинського району Київської області на імя ОСОБА_2.

Електронний документ внесено до Державного земельного кадастру державним земельним реєстратором Відділу Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області ОСОБА_14 11 липня 2013 року, про що свідчить відмітка на кадастровому плані.

З ОСОБА_11 з Державного земельного кадастру № НВ-013 від 11 липня 2013 року, наданого ОСОБА_2, вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки площею 0,0277 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: село Малютянка вулиця Лісна, 20-А (двадцять-А) Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер :01:001:5005 здійснена Управлінням Держземагенства у Києво-Святошинському районі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 29.06.2013 року ВК «Укрземпроект», ОСОБА_15.

В матеріалах технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки, виготовленої Виробничим кооперативом «Укрземпроект» в 2013 р., відсутній акт встановлення 29 червня 2013 року Виробничим кооперативом «Укрземпороект» (працівник ОСОБА_15) меж земельної ділянки, який би був підписаний відповідним працівником цієї проектної організації, керівником та спеціалістом-землевпорядником Малютянської сільської ради та суміжними землекористувачами, зокрема ОСОБА_5.

Позивачем не надано суду акт на зберігання межових знаків та установлення і погодження меж землекористування для подальшої приватизації нею земельної ділянки в с. Малютянка, вул. Лісна, 20-А від 7 грудня 2002 року з підписом ОСОБА_5.

Після отримання ОСОБА_2 ОСОБА_16 з Державного земельного кадастру № НВ-013 від 11 липня 2013 року, виготовлене свідоцтво про право власності на нерухоме майно, № 9424669, видане 14 вересня 2013 року Державним реєстратором ОСОБА_6 Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0277 га за адресою: село Малютянка вулиця Лісна, 20-А (двадцять-А) Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер :01:001:5005, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 24 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 5885209 від 14 вересня 2013 року.

Таким чином вказаними рішеннями сільської ради і документами щодо присвоєння земельній ділянці кадастрового номера та внесення його в Державний земельний кадастр та видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно порушені законні права позивач землекористувача та права на набуття ним земельної ділянки у приватну власність.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 1 3 ст. 77 Земельного кодексу Української РСР 1970 року встановлювали, що радгоспи та інші державні сільськогосподарські підприємства, організації і установи надають присадибні ділянки або городи із земель, призначених для цієї мети, постійним робітникам і службовцям, а також вчителям, лікарям та іншим спеціалістам, які працюють і проживають у сільській місцевості. Надання присадибних ділянок або городів провадиться на основі рішення адміністрації радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств, організацій і установ. Колгосп за рішенням загальних зборів членів колгоспу (зборів уповноважених) надає присадибні земельні ділянки вчителям, лікарям та іншим спеціалістам, які працюють і проживають у сільській місцевості. Робітникам, службовцям, пенсіонерам та інвалідам, які проживають у сільській місцевості, при наявності вільних присадибних земель у колгоспах, радгоспах, інших державних сільськогосподарських підприємствах, організаціях і установах, присадибні ділянки можуть надаватися відповідно за рішенням загальних зборів членів колгоспу (зборів уповноважених) або адміністрації радгоспу, підприємства, організації чи установи, затверджуваним виконавчим комітетом сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Земельного кодексу Української РСР 1970 року право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчувалось записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад.

Абз. 3 п. 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.05.93 р. N 3180-XII) передбачає, громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Згідно ч. 30 Земельного кодексу України 1990 року до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Положення пункту 6 Розділу X Земельного кодексу України 2001 року щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року N 5-рп/2005

П.п. «ґ» п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування с судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (в редакції Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10 березня 2010 року № 2), розяснено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI.

Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України ( безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 3 та 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно ч. 6 ст. 79-1 винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Ч. 8 ст. 79-1 Земельного кодексу у разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

В п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

У звязку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Щодо інших доводів апеляційних скарг, то вони не містять жодних доказів які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3, правонаступником процесуальних прав та обовязків якої є ОСОБА_4відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2013 року залишити без змін.

0

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Волохов Л.А.

Судді Олійник В.І.

ОСОБА_17