Справа № 344/149/15-ц
Провадження № 2/344/1681/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Польської М.В.

при секретарі c/з Дзюбак Х.Б..

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4, інтереси якої представляє ОСОБА_2, подала до Івано-Франківського міського суду позов до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та виділення позивачу 2/3 частки квартири по АДРЕСА_2 частки земельної ділянки площею 0.0092га по АДРЕСА_3 та 2/3 частки земельної ділянки площею 0.074 га в с.Чукалівка Тисменицького району.

04.03.2015 року позовні вимоги щодо 2/3 частки земельної ділянки площею 0.074 га в с.Чукалівка Тисменицького району залишені без розгляду, уточнено (збільшено) вимоги про поділ майна подружжя та визнання за позивачем 3/4 частки квартири по АДРЕСА_1, 3/4 частки земельної ділянки площею 0.0092га по АДРЕСА_3

Представник позивача підтримав позовні вимоги з уточненими вимогами.

Представник відповідача позов визнав.

Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 23.09.2005 року, а згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 24.11.2014 року шлюб розірвано (а.с.6).

Квартира по АДРЕСА_1 придбана 18.09.2006 року ОСОБА_5, згідно договору купівлі-продажу (а.с.9-15), земельна ділянка площею 0.0092га по АДРЕСА_3 придбана 03.12.2013 року ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу (а.с.16-18).

У силу статті 60, 63 Сімейного кодексу України та ст.368, 369 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Як вказує ст.68 цього ж кодексу розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Ця ж норма роз'яснюється і п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Згідно зі статтею 70 Сімейного кодексу України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Як слідує зі ст..372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. (ст..370 цього ж кодексу).

Установивши, що на об'єкт нерухомого майна - квартиру та земельну ділянку набуто право власності, суд приходить до висновку, що майно є правом спільної сумісної власності подружжя, однак сторони добровільно відійшли від рівності часток подружжя, а тому за відсутності спору щодо цього позов є обґрунтованим та таким що підлягає до задоволення.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

На підставі вищевикладеного, статтей 368, 369 370, 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11,60, 174, 209, 212-215ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_4, жителькою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, власність на 3/4 частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, і визнавши за ОСОБА_5, жителем АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, власність на 1/4 частину квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність за ОСОБА_4, жителькою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, 3/4 частини земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3, за адресою АДРЕСА_3, що становить 0,0092 га від загальної її площі, і виділивши у власність за ОСОБА_5, жителем АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, 1/4 частину земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3, за адресою АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_5, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, на користь ОСОБА_4, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2227,22 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 30 березня 2015 року.

Суддя: Польська М.В.