РІШЕННЯ

Іменем України

05.05.2015 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Мигаль Г.П.

при секретарі - Смолинець Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання квартири особистою власністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання квартири особистою власністю. Позивачка мотивує свою позовну заяву тим, що на підставі розпорядження №223 від 25.04.1993р., виданого органом приватизації квартирно-експлуатаційної частини району 01.06.1993 року, позивачці та її покійному чоловіку ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира була зареєстрована в ЛМБТІ за реєстровим №824 в реєстровій книзі №1. За час перебування у шлюбі позивачкою та її чоловіком , 05.08.2002 року на підставі договору купівлі-продажу №2592 вказана квартира була ними продана ОСОБА_7 за 109 224 грн., що згідно договору купівлі-продажу від 05.08.2002 року на момент укладення договору становило 20500 доларів США. 13.09.2002 року помер чоловік позивачки ОСОБА_6 та по його смерті позивачкою ОСОБА_3 було прийнято спадщину, іншими спадкоємцями спадщина прийнята не була. В подальшому 24.09.2002 р. за рахунок коштів, отриманих від продажу квартири АДРЕСА_1, між позивачкою, відповідачем та Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд» було укладено договір про пайову участь в будівництві №181-11-2409. Відповідно до умов даного договору Корпорація будівельних підприємств «Карпатбуд» приймає пайовиків, тобто позивачку та відповідача в пайову участь будівництва цегельного будинку за адресою АДРЕСА_2, квартира по проекту №84, а також зобов'язувалась закінчити будівництво та здати будинок в експлуатацію в четвертому кварталі 2002 року й передати вказану кваритиру у їх власність. Відповідно до п.п. 2.1 та 2.3 договору №181-11-2409 про пайову участь в будівництві вартість квартири еквівалентна 13860 доларів США, а оплата за квартиру здійснюється в національній валюті України відповідно комерційному курсу доларів США ЗРФАК «Трансбанку» на день оплати. На виконання взятих на себе зобов'язань згідно даного договору про пайову участь в будівництві позивачкою та відповідачем було внесено 72765 грн. в якості оплати вартості житла по АДРЕСА_3, що відповідно комерційному курсу доларів США ЗРФАК «Трансбанку» на день оплати становило 13860 доларів США. 17.07.2003 р. На підставі розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №906 від 17.07.2003 р. було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2. 29.07.2003 р. Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки було прийнято рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №1112915. З огляду на наведене, позивачка вважає, що спірна квартира АДРЕСА_2 не відноситься до спільного сумісного майна, оскільки була придбана за рахунок грошових коштів, які належали позивачці та її покійному чоловіку, отриманих за час шлюбу, а в подальшому особисто позивачки, оскільки нею було прийнято спадщину по смерті її чоловіка ОСОБА_6 На даний час відносини позивачки із її сином - відповідачем по справі, погіршились і в них виник спір щодо вказаної квартири, оскільки її син вважає, що ? спірної квартири є його власністю через те, що згідно договору №181-11-2409 про пайову участь в будівництві він також був пайовиком будівництва. Крім цього, на частку у спірній квартирі претендує й третя особа ОСОБА_5, яка є колишньою дружиною відповідача. Просить визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_2.

У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав пояснення аналогічні позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте направив на адресу суду заяву, про те, що він не заперечує проти позову, вказав, що спірна квартира була придбана ОСОБА_3 за її власні кошти, які вона отримала від продажу квартири АДРЕСА_1, що належала їй та її чоловіку ОСОБА_6 Зазначає, що він і його колишня дружина ОСОБА_5 жодної участі у придбанні квартири АДРЕСА_2 не приймали. Відповідач ОСОБА_4 не приймав спадщину по смерті свого батька ОСОБА_6 та інших спадкоємців, які б прийняли спадщину окрім ОСОБА_3 не було. Просить проводити розгляд справи у його відсутності (а.с.76).

Представник відповідача в судовому засіданні подав заяву від 03.03.2015р. підписану відповідачем ОСОБА_4, відповідно до якої відповідач позов визнав повністю, погодився з обставинами, викладеними в позові (а.с.153).

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду телеграму про відкладення розгляду справи у зв'язку з відрядженням в Казахстан.

Відповідно до вимог ст.157 та ст.169 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності позивача та відповідача, оскільки вони належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи та їх інтереси в судовому засіданні представляютьпредставники та за відсутності третьої особи ОСОБА_5, яка була присутньою в судовому засіданні 25.03.2015р., надала свої заперечення, була повідомлена про час та місце розгляду справи на 05.05.2015р., однак в судове засідання не з"явилась та не забезпечила явку свого представника. Суд також врахував ту обставину, що розгляд справи за клопотанням третьої особи неодноразово відкладався на тривалий час за її клопотаннями.

Третя особа ОСОБА_5 подала письмові заперечення проти позову, мотивуючи тим, що 12.01.2001 р. між нею та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Личаківського районного управління юстиції у м. Львові зроблено актовий запис №02. За час шлюбу нею та відповідачем була проінвестована ? частина квартири АДРЕСА_2, площею 58,2 кв.м., та ? частина підвалу, що підтверджується договором від 29.09.2002р., укладеним між Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд» та ОСОБА_4, ОСОБА_3 17.07.2003р. на підставі розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради за №906 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право спільної сумісної власності на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_2, площею 58,2 кв.м. та підвалу площею 23,3 кв.м. Вказує, що ? частина квартири АДРЕСА_2 площею 58,2 кв.м. та ? частина підвалу належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Будучи присутньою в судовому засіданні 25.03.2015р. третя особа ОСОБА_5 пояснила, що до моменту придбання спірної квартири вона працювала стоматологом, працювала на трьох роботах. Вона з чоловіком, який є відповідачем у даній справі, оплатили половину суми за квартиру - 7 тис. доларів США і пізніше окремим договором було придбано 2 паркомісця.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки форми№2 від 01.04.2009р. №378 ОСОБА_3 дійсно проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та являється дружиною покійного ОСОБА_6, з яким вона проживала і була прописана разом з ним до дня його смерті, 13.09.2002 року. (а.с.10)

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири серії ВАА №553446 від 05.08.2002 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 продали ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 із загальною площею 66,7 кв.м. У даному договорі вказано, що вказана квартира належала ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого органом приватизації квартирно-експлуатаційної частини району 01.06.1993р., розпорядження №223 від 25.04.1993р. (а.с.7).

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 14.09.2002 року (а.с.11).

Позивачка ОСОБА_3 прийняла спадкове майно, належало спадкодавцю ОСОБА_6, що підтверджується заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину №312 від 12.03.2009р. та свідоцтвом про право на спадщну за законом від 22.02.2011р. (а.с.61,71 зв.).

Відповідно до договору про пайову участь в будівництві №181-11-2409 від 24.09.2002р. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (Пайовики) уклали даний договір із Корпорацією будівельних підприємств «Карпатбуд» (Товариство) про пайову участь Пайовиків в будівництві цегляного будинку за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 57,75 кв.м. На виконання взятих на себе зобов"язань згідно даного договору про пайову участь в будівництві позивачкою та відповідачем було внесено 72765 грн. в якості оплати вартості житла по АДРЕСА_3, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №317 від 24.09.2002р. (а.с.6)

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру серії НОМЕР_3 від 17.07.2003р. квартира АДРЕСА_2, загальною площею 58,2 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що зокрема підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.07.2003р. №1112915 (а.с.8,10).

Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 20 червня 2013р.у справі №2-3866/11 (суддя Кириленко І.В.) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, орган опіки та піклування Святошинської райдержадміністрації в м.Києві, про поділ майна, особистою власністю ОСОБА_5 визнано в порядку поділу спільного майна подружжя ? частину квартири АДРЕСА_2. Зазначена рішення оскаржено та в законну силу не вступило (а.с. 37-43).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 316 ЦК України дано визначення поняття права власності, згідно якого правом власності є право особи на майно,яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як зазначено у ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, закріплений у ст.41 Конституції України та с т.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, розпоряджатись ним на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження майном.

Статтями 391,392 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.548 ЦК України в ред. 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На момент вчинення продажу квартири АДРЕСА_1, правовий режим майна подружжя визначався ст.ст.22, 24 КпШС України.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання позову відповідачем і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач подав на адресу суду заяву про те, що спірна квартира була придбана ОСОБА_3 за її власні кошти, які вона отримала від продажу квартири, що належала їй та ОСОБА_6, позов визнав у повному обсязі. Зазначає, що він і його колишня дружина ОСОБА_5 жодної участі у придбанні квартири АДРЕСА_2 не приймали. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка на час подання позову вказує на те, що відповідачем не визнається її право особистої приватної власності, хоча очевидним є той факт, що спірна квартира є її особистою приватною власністю, оскільки була придбана за особисті кошти позивачки, отримані від продажу її частки квартири АДРЕСА_1 та за рахунок особистих коштів, які були нею успадковані по смерті її чоловіка, які були отримані ним від продажу його частки у квартирі АДРЕСА_1, що була спільною сумісною власністю подружжя. В свою чергу відповідачем не було внесено жодних особистих коштів на придбання спірної квартири.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка та її чоловік продали належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1 - 05.08.2002р., за що отримали 109224грн. Кошти відповідно до Договору про пайову участь в будівництві квартири АДРЕСА_2 були внесені 24 вересня 2002р. у сумі 72765грн., а отже суд приходить до висновку, що спірна квартира була придбана саме за особисті кошти позивачки.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу, своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Третьою особою ОСОБА_5 не подано суду належних та допустимих доказів щодо придбання 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 за спільні кошти її та відповідача.

За таких обставин, заслухавши думку учасників процесу, повно та всебічно дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_2.

Стягнути із ОСОБА_4, (АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) судові витрати щодо відшкодування судового збору у розмірі 3650 грн. (три тисячі шістсот п"ятдесят гривень).

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мигаль Г.П.