Справа № 750/3715/15-ц
Провадження № 2/750/1603/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ Мобіліті" про визнання договору частково недійсним,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати недійсними частини Кредитного договору №50006745 від 21.11.2012 р. про надання споживчого кредиту, а саме: після слів "усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях" визнати недійсною наступну частину "і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту Суми кредиту в доларах США, визначеному вище відповідно до ст.1.3 Загальних умов кредитування", визнати недійсними п.п.1.3; 1.3.1; 1.3.2; п.2.4 Загальних умов кредитування та визнати недійсним Графік погашення кредиту від 21.11.2012 року номер 50006745.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.11.2012 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 50006745, згідно з умовами якого ТОВ "ПОРШЕ Мобіліті" надало позивачу кредит в сумі 61590 грн. 90 коп., а також додатковий кредит в сумі 28555 грн. 95 коп. В Договорі зазначені вище суми мають еквівалент в доларах США: 61590,90 грн. - 7529,45 дол. США; 28555,95 грн. - 3490,95 дол. США. Умовами Договору передбачено що, усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування. Договір між Сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту. Вважає, що окремі положення укладеного кредитного договору № 50006745 від 21.11.2012 р. суперечать нормам Цивільного кодексу України, Закону України "Про захист прав споживачів", а тому є недійсними, у зв'язку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом. Вважає, що Кредитний договір є договором в іноземній валюті та провадження своєї господарської діяльності Відповідачем потребує отримання відповідної ліцензії, а здійснення розрахунків платежів, що підлягають сплаті через використання гривневого еквіваленту в іноземній валюті, як визначено в Графіку погашення кредиту, є прямим порушенням Закону України "Про захист прав споживачів", тобто положення Кредитного договору, відповідно до яких платежі у погашення кредиту розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті та підлягають сплаті у гривні є незаконними, оскільки порушують норми чинного законодавства України, зокрема ЦК України та Закону України "Про захист прав споживачів".

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.11.2012 р. між ОСОБА_1 та ТОВ "ПОРШЕ Мобіліті" було укладено кредитний договір № 50006745 від 21.11.2012 р..

Згідно умов Договору ТОВ "ПОРШЕ Мобіліті" надало Позичальнику кредит в сумі 61590,90 грн., а також додатковий кредит в сумі 28555,95 грн.

В Договорі зазначені вище суми мають еквівалент в доларах США: 61590,90 грн. - 7529,45 дол. СІЛА; 28555,95 грн. - 3490,95 дол. США.

Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2012.

Умовами Договору передбачено що, усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту Суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування.

Договір між Сторонами складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

В силу ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору,

виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування Відповідач зобов'язався надати Позивачу Кредит у сумі визначеній в Договорі, в українських гривнях.

Відповідно до п. 1.3.1. Загальних умов кредитування Позивач сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених Відповідачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у Кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка.

Відповідно до вищезазначених умов Кредитного Договору Сума кредиту та Додаткового кредиту, надавалася Позивачеві саме в українських гривнях. При цьому як в Кредитному договорі, так і у всіх додатках до нього розмір платежів встановлюється не в іноземній валюті, а в гривні із зазначення еквіваленту у доларах США.

Відповідно до умов Кредитного договору сума Кредиту надавалася Позивачу у гривнях, розмір платежів за Договором на день виставлення рахунку визначається у гривнях, усі розрахунки відповідно до умов Кредитного договору здійснюються у національній валюті, що сторонами не заперечується.

Відповідно до Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженою Постановою НБУ від 10.08.2005 р. № 281 валютна операція - це операції, пов'язані з переміщенням або переходом права власності на валютні цінності.

У даному випадку кредитний договір № 50006745 від 21.11.2012 р. не підпадає під жоден із різновидів валютних операції, що зазначені у вищевказаному Положенні, що свідчить про те, що відповідач у своїй діяльності не використовує валютні операції, отже, йому не потрібна відповідна ліцензія.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" одним і звидів фінансових послуг визначено послугу із надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, без розмежування такої послуги залежно від того чи є такі кошти власними чи залученими.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" кредитною установою є юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.

Посилання відповідача на те, що він правомірно, не порушуючи норми чинного законодавства України, надає фінансові послуги з кредитування фізичних та юридичних осіб в установленому законодавством порядку, в судовому засіданні ніяким чином не спростовані.

Відповідач має статус фінансової установи, яка зареєстрована відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Так, відповідно до ст. 6 Розділу 1 Положення "Про Державний реєстр фінансових установ" юридична особа набуває статусу фінансової установи з дати внесення відповідного запису про неї до Реєстру. Датою внесення відповідного запису до Реєстру для набуття юридичною особою статусу фінансової установи є дата прийняття Нацкомфінпослуг рішення про внесення фінансової установи до Реєстру.

Згідно ст. 7 Розділу 1 Положення документом, що підтверджує статус фінансової установи, є Свідоцтво.

Ст. 8 Розділу 1 вищезазначеного Положення містить положення Фінансова установа має право надавати фінансові послуги після внесення її до Реєстру та отримання Свідоцтва.

02 липня 2009 року було прийнято розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про схвалення рішення про видачу Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи - Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ Мобіліті".

Відповідно до п. 1.3. Розділу 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 18.10.2005 р. № 4802 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів кредитними установами" діяльність кредитної установи з надання фінансових кредитів за рахунок капіталу кредитної установи, у тому числі субординованого капіталу, за кредитними договорами з кредитними установами, а також коштів з державного та місцевих бюджетів, отриманих фінансовими установами - юридичними особами публічного права, не потребує отримання ліцензії.

Таким чином, на підставі вищезазначеного, Відповідач, набувши статусу кредитної установи відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 02.07.2009 р. за реєстраційним номером 16102366, має право провадити діяльність з надання фінансових кредитів відповідно до Статуту юридичної особи, Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 02.07.2009 р. за реєстраційним номером 16102366, а також чинного законодавства України, зокрема Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Положення "Про Державний реєстр фінансових установ", затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 28.08.2003 № 41 (у редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 28.11.2013 № 4368), а також Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 18.10.2005 р. № 4802 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів кредитними установами".

Окрім цього, згідно ч. З, 4 ст. 5 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" уповноважені банки та інші фінансові установи, національний оператор поштового зв'язку, що одержали генеральну ліцензію Національного банку України на здійснення операцій, пов'язаних з торгівлею іноземною валютою, мають право відкривати на території України пункти обміну іноземних валют, у тому числі на підставі агентських угод з іншими юридичними особами - резидентами.

Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують такі операції: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі.

При цьому, в своєму листі № 13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року "Про правомірність укладання кредитних договорів в іноземній валюті" Національний банк України у зв'язку з запитами банків з питання щодо правомірності укладання кредитних договорів в іноземній валюті повідомив, що на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання/одержання кредитів в іноземній валюті. Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії.

Однак, враховуючи те, що Відповідач в межах своєї діяльності не відкриває на території України пункти обміну іноземних валют, не надає та не одержує кредити в іноземній валюті, він має право здійснювати свою діяльність з надання фінансових кредитів без отримання генеральної та індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 1.3.1 Кредитного договору розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладання Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні: при цьому платіж розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунків обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має виконуватися в грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Крім того, згідно з частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Погодившись з усіма умовами Кредитного договору шляхом їх підписання, позивач взяв на себе усі валютні ризики, які виникають через застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку.

При цьому, при підписанні Договору позивач був попереджений про дані ризики.

Відповідно до п. 9.5. Загальних умов кредитування, підписанням Загальних умов кредитування позивач підтверджує, що відповідач належним чином ознайомив Позивача із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", а також, що позивач ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Відповідачем.

Окрім того, у п. 9.6. Кредитного договору зазначено, що додаткового до положень п. 9.5. Загальних умов кредитування Позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про: умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для Позичальників; умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови надання таких послуг); розмір винагороди Компанії у разі, коли вона пропонує послугу фінансового кредиту, що надається іншими фінансовими установами; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо).

Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 р. саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох Сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

При цьому, суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення ст.ст. 11, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів", а також п. 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач.

Враховуючи вищевикладене, позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 71,72 ЖК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ст. 294 ЦПК України.

Суддя