РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4253/15-ц

пр. № 2/759/3022/15

20 травня 2015 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарі - Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1,

ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

3-тя особа: Святошинський районний відділ Головного управління державної

Міграційної служби України в м.Києві

про виселення без надання іншого жилого приміщення та зняття

з реєстраційного обліку, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, 3-тя особа: Святошинський районний відділ Головного управління державної Міграційної служби України в м.Києві та просили виселити відповідача з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення і зняти його з реєстрації за вказаною адресою, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є власником 2/3 частин, а ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, відповідач є братом і дядьком позивачів та був зареєстрований в спірну квартиру 19.09.2000р., де проживає майже постійно, однак відповідач зловживає спиртними напоями, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, вчиняє сварки і спричиняє тілесні ушкодження іншим мешканцям квартири, комунальні послуги не сплачує, на зауваження не реагує, з даного питання неодноразово вони зверталися до правоохоронних органів, однак позитивного результату такі звернення не дали. Оскільки відповідач своєю антигромадською поведінкою робить неможливим спільне проживання з ним, просили задовольнити позов на підставі ст.ст. 116, 150, 155 ЖК України, ст.ст. 16, 311, 358, 386, 391 ЦК України.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення її права власності на 2/3 частини спірної квартири та моральні страждання і переживання, які їй спричиняє відповідач.

Позивач в судове засідання не з*явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується розпискою (а.с. 27), про поважність причин неявки суд не повідомив.

Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності позивача, оскільки в судовому засіданні присутня позивачка, процесуальні права та інтереси яких співпадають.

Відповідач в судове засідання не з*явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації в спірній квартирі, поштовий конверт повернутий за закінченням терміну його зберігання на пошті (а.с. 29), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.

Святошинський районний відділ Головного управління державної Міграційної служби України в м.Києві просив розглядати справу у відсутності представника (а.с. 25 - лист).

Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі матеріалів, що є в справі.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.03.1994р. співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, ОСОБА_1 і ОСОБА_2. (а.с. 12 - копія свідоцтва).

ОСОБА_2. змінив прізвище «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» (а.с. 11 - копія свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові від 25.03.1997р.)

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4, 1/3 частину спірної квартири успадкувала ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.09.2008р. (а.с. 13 - копія свідоцтва).

Як вбачається з довідки по формі №3 (а.с. 14) і паспорта ОСОБА_3 (а.с. 15), відповідач є зареєстрованим в квартирі АДРЕСА_1 з 19.09.2000р.

В матеріалах справи є висновок від 05.09.2014р. старшого ДІМ Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві майора міліції Бабійчука Р.Л. щодо поведінки ОСОБА_3, який мешкає в АДРЕСА_1, про зняття матеріалу з контролю, оскільки ОСОБА_3 в категоричній формі відмовляється з*являтися до працівників міліції (а.с. 17 - копія висновку).

09.12.2014р. ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного відділу Головного управління державної Міграційної служби України в м.Києві із заявою про зняття відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресою (а.с. 18 - копія заяви), на яку отримала відповідь з рекомендацією звернутися з даного питання до суду (а.с. 19).

Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного.

Згідно ст.157 ЖК України, членів сім*ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною 1 ст.116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до частини 1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім*ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціального співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

В спірному випадку, позивачкою, крім особистих пояснень і висновку Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві від 05.09.2014р., не надано суду належних і допустимих доказів в їх розумінні згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України про систематичне руйнування або псування спірного жилого приміщення відповідачем, або використання його не за призначенням, або систематичного, тобто, два і більше разів, порушення правил соціального співжиття і докази неможливості для неї проживання з відповідачем в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Тобто, доказів на підтвердження тих обставин, які згідно частини 1 ст.116 ЖК України можуть бути правовими підставами для виселення особи без надання іншого жилого приміщення, судом не встановлено.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про необхідність відмови в позові в цій частині позовних вимог у зв*язку із недоведеністю.

Щодо позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов*язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов*язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред*явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням.

Вказані вище правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України №6-57 від 16.01.2012р.

Враховуючи наведене, а також те, що в спірному випадку позивачами жодної із вказаних вище позовних вимог заявлено не було, а тому правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 116, 150, 157 ЖК України, ст.ст. 15, 16, 382, 383, 391 ЦК України, Законом України від «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р., правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України №6-57 від 16.01.2012р., ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа: Святошинський районний відділ Головного управління державної Міграційної служби України в м.Києві про виселення без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено іншими учасниками процесу до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: