Справа № 344/5382/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1494/2015
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Максюта І.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Відділ держземагенства у місті Івано-Франківську Івано-Франківської області, про визнання права власності на домоволодіння, визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, визнання незаконним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування Свідоцтва на право на спадщину за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2015 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходів забезпечення заявленого позову шляхом зупинення виконавчого провадження з виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №0907/8261/2012 від 04.03.2013 року за виконавчим листом №0907/8261/2012 від 04.03.2013 року, виданого 07.06.2013 року.

Ухвалою суду від 10 червня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вона була прийнята без повного, всебічного та об'єктивного розгляду з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначила, що факт, встановлений судом про те, що позивачем не наведено суду обставин щодо достатнього та необхідного обгрунтування припущення про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не відповідає дійсності, так як заява про забезпечення позову розглядалась судом без виклику сторін, що позбавило позивача надати суду додаткові пояснення.

На думку апелянта, з огляду на долучені позивачем письмові докази, відповіді архівного відділу Івано-Франківської міської ради та Державного архіву Івано-Франківської області факт того, що Виконавчий комітет протягом 1959-1996 років не приймав рішення щодо вилучення з користування у ОСОБА_4 частини земельної ділянки - є незаперечним. Встановлення даного факту, надасть суду можливість встановити незаперечні обставини, що вкажуть на незаконність оскаржуваного рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 26.12.1996 року за №415 в частині п. 6 - про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0531 га. Що в свою чергу тягне за собою скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 від 05.10.2011 року та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.07.2014 року на земельну ділянку.

Апелянт зазначила, що таким чином, розгляд справи №344/5382/15-ц, провадження №2/344/2730/15 та обставини, які будуть встановлені під час розгляду справи будуть мати преюдиційне значення для справи №0907/8261/2012 від 04.03.2013 року.

Просила ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву позивача про забезпечення позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, виходив з того, що позивач просила забезпечити позов шляхом зупинення виконавчого провадження з виконання рішення Івано-Франківського міського суду у справі № 0907/8261/2012 від 04.03.2013 року за виконавчим листом № 0907/8261/2012 від 04.03.2013 року, виданого 07.06.2013 року, тобто позивач просила зупинити виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 04.03.2013 року, що набрало законної сили, проте норми ЦПК України не містять можливості таких дій при вжитті заходів забезпечення позову.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Підстави, види забезпечення позову, а також порядок розгляду заяви про забезпечення позову та виконання ухвали про забезпечення позову передбачений ст.ст. 151 - 153 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Положеннями ст. 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Позивач ОСОБА_3 не позбавлена можливості оскаржити дії державного виконавця.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: І.О. Максюта

Я.Д. Горблянський

В.Д. Фединяк