У х в а л а

іменем україни

29 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Львівське відділення Українського державного геологорозвідувального інституту, про стягнення заборгованості із заробітної плати та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут», поданою його представником Хілінською Жанною Олександрівною, на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 січня 2013 року, додаткове рішення цього ж суду від 18 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він працював з 2000 року на посаді інженера-енергетика у Львівському відділенні Українського державного геологорозвідувального інституту з виплатою 0,6 ставки заробітної плати. 2 липня 2012 року був звільнений з роботи у зв'язку зі скороченням штату, однак при звільненні було проведено з ним розрахунок із заборгованої заробітної плати в неповному розмірі, а саме заробітна плата за період з 5 квітня 2011 року по 2 липня 2012 року обчислена із розрахунку 0,2 ставки заробітної плати.

Зазначає, що з наказом Львівського відділення Українського державного геологорозвідувального інституту № 5 від 31 січня 2011 року, яким працівникам змінено неповний робочий тиждень на 0,2 ставки заробітної плати, починаючи з 5 квітня 2011 року, не був ознайомлений, працював із розрахунку 0,6 ставки заробітної плати.

З огляду на зазначене ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, зобов'язати відповідача сплатити з цієї суми обов'язкові податки і платежі та скасувати наказ Львівського відділення Українського державного геологорозвідувального інституту № 5 від 31 січня 2011 року.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 січня 2013 року, додатковим рішенням цього ж суду від 18 квітня 2013 року, залишеними без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 червня 2014 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ДП «Український Державний геологорозвідувальний інститут» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати на умовах неповного робочого тижня з виплатою 0,6 ставки заробітної плати за період з 5 квітня 2011 року по 2 липня 2012 року та сплатити з вказаної суми обов'язкові податки та збори.

Стягнуто з ДП «Український Державний геологорозвідувальний інститут» на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати в сумі 18 887,50 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено витання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 січня 2013 року, додаткове рішення цього ж суду від 18 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 червня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що розрахунок з позивачем у день звільнення не проведено, з наказом Львівського відділення Українського державного геологорозвідувального інституту № 5 від 31 січня 2011 року позивач у встановленому порядку не ознайомлений і цей наказ у подальшому судом скасований за позовом іншої особи, дійшов правильного висновку про покладення на відповідача обов'язку відновити умови оплати праці позивача, які існували до видачі наказу, та стягнув середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 січня 2013 року, додаткове рішення цього ж суду від 18 квітня 2013 року та ухвала апеляційного суду Львівської області від 12 червня 2014 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут», подану його представником Хілінською Жанною Олександрівною, відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 січня 2013 року, додаткове рішення цього ж суду від 18 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук