печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1362/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27 березня 2015 року Печерський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді - Цокол Л.І.,

при секретарі: Тищенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", ОСОБА_3 в якому просить: стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" 50 000 грн. 00 коп. страхового відшкодування; 394 грн. 52 коп. 3% річних; 3 452 грн. 05 коп. пені; стягнути з ОСОБА_3 3 062 грн. 44 коп. матеріальних збитків; 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, а також стягнути з відповідачів витрати пов'язані з оплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що внаслідок ДТП яке відбулося 14 квітня 2014 року, її автомобіль LEXUS RX 350 д.н.з. НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень. Винними у вчиненні вказаного ДТП згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року визнано ОСОБА_3. Оскільки на момент скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 було застраховано в ПАТ "УСК "Гарант-Авто", позивач звернулася до останнього з вимогою про здійснення страхового відшкодування, проте до моменту розгляду справи в суді його здійснено не було. За наведених обставин ОСОБА_1 просить задовольнити позов в заявлений нею спосіб.

У судове засідання позивач та її представник не з'явились, про місце, день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, проте представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав та просив задовольнити, не заперечував щодо розгляду справи за його відсутністю та відсутністю позивача та в заочному порядку.

ПАТ "УСК "Гарант-Авто"" свого представника в судове засідання не направило, про місце, день та час розгляду справи повідомлене належним чином, про причини неявки представника суду не повідомило.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 квітня 2014 року о 12 год. 10 хв. по вул. Ахматової-Урлівська в м. Києві ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки ACURA RDX д.н.з. НОМЕР_2 порушила вимоги п. 10.1 ПДР України - при зміні напрямку руху не переконалась, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем марки LEXUS RX 350 д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, що належить ОСОБА_1. У результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року винним у вищевказаній ДТП визнано ОСОБА_3.

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина водія ОСОБА_3 у вчинені вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Згідно Полісу АС/8674353 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент вчинення ДТП було застраховано в ПАТ "УСК "Гарант -Авто".

Згідно Актів виконаних робіт ремонтного підприємства ТОВ ""Автосиметрія"" № АС-0000852 та № АС-0000854 вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу автомобіль LEXUS RX 350 д.н.з. НОМЕР_1 становить 53 062 грн. 44 коп.

Позивачем було повідомлено відповідача про страховий випадок, та в свою чергу виконано всі обов'язки, які передбачені Законом України ""Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"". 19 червня 2014 року ОСОБА_1 подала до ПАТ "УСК "Гарант-авто"" всі необхідні документи та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до листа ПАТ "УСК "Гарант-авто"" № 6187/в від 11 вересня 2014 року останнє визнало ДТП страховим випадком та визначило суму страхового відшкодування в розмірі 46 723 грн. 37 коп., проте до моменту розгляду справи в суді, ОСОБА_1, такого відшкодування не здійснило.

Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка булла заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8674353 розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. 00 коп. на одного потерпілого.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, позов в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто"" 50 000 грн. 00 коп. страхового відшкодування не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 3 062 грн. 44 коп. (53 062 грн. 44 коп. (вартість матеріального збитку відповідно до актів виконаних робіт) - 50 000 грн. 00 коп. (ліміт страхового відшкодування передбачений полісом страхування)).

У відповідності із ч. 1 ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, вимога ОСОБА_3 в частині стягнення з ПАТ "УСК "Гарант-Авто"" 3 452 грн. 05 коп. пені також є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

За наведених обставин, суд, враховуючи розмір страхового відшкодування встановлений в судовому засіданні, вважає, що з відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто"" на користь позивача також підлягає стягненню 394 грн. 52 коп. 3% річних.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. ""Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Як вбачається зі змісту ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України в обґрунтування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. 00 коп. позивачем не надано.

Таким чином, вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 2 000 грн. 00 коп., в узагальненому вигляді моральних страждань, оскільки в судовому засіданні встановлено, що внаслідок пошкодження її автомобіля позивач зазнала душевних страждань внаслідок події яка сталась з вини ОСОБА_3

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума витрат з оплати судового збору в розмірі 539 грн. 00 коп. та 273 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 549, 625, 989, 992,1167, 1187, 1188,1194 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60‚‚ 88, 169, 212, 213, 214, 215, 223, 224-233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 50 000, 00 грн., пеню в розмірі 3 452, 05 грн., три проценти річних в розмірі 394, 52 грн., судові витрати в розмірі 539 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію завданої матеріальної шкоди в розмірі 3 062, 44 грн., компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., судові витрати в розмірі 273, 60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Л.І. Цокол