Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.04.2015Справа №607/4598/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування вимог вказує, що у липні 1991 року прибула на постійне місце проживання на територію України із міста Воркута (Комі АРСР) разом зі чоловіком ОСОБА_2 та синами ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) і ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

З липня 1991 року разом зі своїми членами сім`ї постійно проживала без відповідної реєстрації у с. Нападівка Лановецького району Тернопільської області.

До липня 1999 року офіційно була прописана у квартирі військової частини НОМЕР_1 в Ленінградській області, яку її сім`я отримала під час проходження служби, звідки виписалася після отримання дозволу і приватизації вказаного житла. З липня 1999 року після виписки з Ленінградської області (її сімя постійно проживала у м. Ланівці. Заявник звернулася до паспортної служби Лановецького РВ УМВСУ, де була офіційно зареєстрована як громадянка Росії за адресою АДРЕСА_1 та отримала тимчасову посвідку на проживання для іноземців. 18 березня 2004 року між нею та її чоловіком розірвано шлюб. Після розлучення, у червні 2004 року вона переїхала на постійне місце проживання у АДРЕСА_2 , у якій вона зареєстрована і проживає по даний час.

Під час проживання у м. Тернополі, ІНФОРМАЦІЯ_3 у ВГІРФО УМВСУ в Тернопільській області вона отримала посвідку на постійне проживання в Україні за № 126, якою користуюсь по даний час.

Крім того, у 2011 році отримала право на одержання пенсії, що підтверджується фактом видачі 24.11.2011 р. Пенсійним Фондом України пенсійного посвідчення НОМЕР_2 та посвідчення водія.

Посилаючись на те, що жодних документальних підтверджень даних фактів не збереглось та іншого шляху встановити даний факт не має іншої, просить заяву задовольнити.

У судовому засіданні заявник заяву підтримала, зіславшись на вимоги, викладені у заяві.

Представник управління державної міграційної служби України в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Глазов Глазівського району, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 28.03.1956 року, виданим Глазівським міським ЗАГС, про що зроблено актовий запис за № 124.

Після одруження змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 ».

Від даного шлюбу має двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 26.12.1980 року, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 27.03.1985 року.

В судовому засіданні встановлено, що у липні 1991 року ОСОБА_1 прибула на постійне місце проживання на територію України із міста Воркута (Комі АРСР). З липня 1991 року разом зі своїми членами сім`ї постійно проживала без відповідної реєстрації у с. Нападівка Лановецького району Тернопільської області. З 1999 року заявник постійно проживала у м.Ланівці Тернопільської області.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 18.03.2004 року, виданим відділом РАЦС Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області України, встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 18.03.2004 року.

Після розірвання шлюбу, у червні 2004 року ОСОБА_1 переїхала на постійне місце проживання у АДРЕСА_3 , та у якій вона зареєстрована і проживає по даний час. Даний факт стверджується договором дарування квартири від 02.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 4175.

Під час проживання у м. Тернополі, 14 липня 2007 року у ВГІРФО УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_1 отримала тимчасову посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_7 , якою користується по даний час.

У 2011 році ОСОБА_1 отримала право на одержання пенсії, що підтверджується фактом видачі 24.11.2011 р. Пенсійним Фондом України пенсійного посвідчення НОМЕР_2 .

Факт постійного місця проживання на території України ОСОБА_1 з липня 1991 року по даний час підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є подругами ОСОБА_1 та даний факт їм достовірно відомий.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, у тому числі, покази свідків, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.256 ЦПК України, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів або відновлення загублених чи знищених документів, що посвідчують ці факти.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ЦПК України перелік фактів, що встановлюються судом не є вичерпним. За наявності умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення.

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до вимог п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується, зокрема, громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України, або паспорт громадянина України для виїзду закордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Як пояснила у судовому засіданні заявник, встановлення факту постійного проживання в Україні станом на 24.08.1991 року необхідно їй для набуття громадянства України та отримання національного паспорта громадянина України.

У порядку вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення шляхом встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 249, 256, 294 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про громадянство України», суд,-

В И Р І Ш И В :
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючої по АДРЕСА_2 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька