Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/467/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Галицький В. В. Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

25.02.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді: Суровицької Л.В.,

суддів : Кіселика С.А., Суржика М.М.

при секретарі: Кравченко Я.С.,

за участю представників сторін, розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного сільськогосподарського підприємства імені Ватутіна про стягнення вартості майнового паю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства ім. Ватутіна про стягнення грошової вартості майнового паю.

Зазначав, що після смерті батька - ОСОБА_4, він успадкував належне йому право власності на майновий пай члена КСП ім. Ватутіна реорганізованого в ПСП імені Ватутіна в с. Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області та йому видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія КДА № 271129, відповідно до якого його частка визначена в розмірі 7 597 грн. або 0,441 відсотків. Він неодноразово звертався до відповідача з заявами про видачу йому майнового паю в натурі, на що отримав відмову, за користування майновим паєм відповідач йому орендну плату не сплачує, тому просив суд стягнути з ПСП ім. Ватутіна на його користь вартість майнового паю у грошовому еквіваленті в сумі 7 597 грн., а також судові витрати (а.с.2-9).

Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.87-88).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову Посилається, зокрема на те, що суд не врахував ту обставину, що право власності є непорушним (а.с.97-102).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, а представник відповідача заперечив проти них і просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 16 грудня 2013 року, зареєстровано в реєстрі за № 1112, ОСОБА_3 після смерті свого батька ОСОБА_4 успадкував право власності на майновий пай в пайовому фонді майна КСП, реорганізованого в ПСП ім. Ватутіна, що знаходиться в селі Мала Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, належне спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на майновий план члена КСП (майнового сертифіката) серії КД № 012200, виданого Маловільшанською сільською Радою Вільшанського району Кіровоградської області 15 червня 2001 року, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 01 квітня 2001 року. Частка спадкодавця визначена в розмірі 7 597 грн. або 0,441 відсотків (а.с.14).

На підставі цього свідоцтва про право на спадщину за законом Маловільшанською сільською радою позивачу 16 грудня 2013 року видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія КД № 271129 (а.с.15).

Відповідно до довідки за вих. № 55 від 28 липня 2014 року приватне сільськогосподарське підприємство ім. Ватутіна являється правонаступником КСП ім. Ватутіна згідно протоколу № 2 від 28.02.2000 року (а.с.11).

23 травня 2013 року позивач звернувся до комісії з розпаювання майна КСП ім. Ватутіна з письмовою заявою про виділення йому майна в сумі 7 597 грн., зазначивши серію та номер свідоцтва про право власності на майновий план члена КСП (майнового сертифіката). Вказана заява зареєстрована за вх..№ 34 від 24 травня 2013 року(а.с.16).

Оскільки відповіді на свою заяву позивач не отримав, його представник 20 червня 2014 року звернувся з повторною письмовою заявою до керівника ПСП ім. Ватутіна про видачу ОСОБА_3 з пайового фонду ПСП ім. Ватутіна частки майна в натурі відповідно до виданого свідоцтва про право власності на майновий пай (а.с.17).

Листом від 23 липня 2014 року позивача було повідомлено керівником ПСП ім. Ватутіна про те, що виділення майна в натурі без розпорядження зборів співвласників майна колишнього КСП неможливе (а.с.18).

Згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Серія КДА № 271129, виданого ОСОБА_3 16 грудня 2013 року загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01 квітня 2001 року становить 1 720 000 грн. (а.с.15).

Довідкою Маловільшанської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області від 10 лютого 2015 року , актами прийому-передачі договорів купівлі-продажу майнових паїв ПСП ім. Ватутіна від 16 квітня 2013 року, відомостями викуплених майнових сертифікатів ПСП ім. Ватутіна підтверджується, що ПСП ім. Ватутіна викупило у власників 154 сертифіката про право на майновий пай, на загальну суму 1 256 418 грн., що складає майже 73 % від загальної вартості майна пайового фонду . У відомостях інформація щодо викупу майнових паїв у позивача, відсутня.

Решта майна пайового фонду перебуває у власності членів КСП, майнові паї яких не є викупленими, що становить близько 27 % від загальної вартості майна пайового фонду.

Як свідчать пояснення представника відповідача, дійсно майнові паї були викуплені у тих власників, які передали в оренду ПСП, належні їм земельні ділянки. На отримане внаслідок викупу майно, ПСП ім. Ватутіна оформило право власності.

Питання щодо виділення майнового паю врегульовано, зокрема, Законом України від 14 лютого 1992 року №2114-ХІІ «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року №62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки»; постановою Кабінету Міністрів України №177 від 28 лютого 2001 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», Рекомендаціями, щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20 травня 2008 року (надалі Рекомендації).

За змістом ст. ст. 5, 7 - 9 Закону України від 14 лютого 1992 року № 2114-XII "Про колективне сільськогосподарське підприємство"(далі Закон № 2114-XII) майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності і його пайовий фонд майна складається з балансової вартості як основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так і грошових коштів; а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член КСП набуває лише після припинення членства в підприємстві. До припинення членства, частка майна члена колективного підприємства є частиною майна колективного підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності (володіння, користування, розпорядження).

Оскільки законодавством передбачено рівність прав і обов'язків членів колективного сільськогосподарського підприємства щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, а правомочності членів підприємств є похідними від правового статусу, завдань і функцій цих підприємств та правомочностей останніх як юридичних осіб, то і право громадянина вимагати своєї частки (паю) з володіння і користування аграрного підприємства, як і інші правовідносини члена колективного підприємства з КСП щодо передачі отримання майнового паю, складу цього паю, його юридичного оформлення також повинні грунтуватись на принципі рівності прав і обов'язків зазначених сторін.

Спосіб забезпечення цих прав і інтересів члена КСП та підприємства визначений п. 3 ст. 9 Закону № 2114-XII , згідно з яким у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій за згодою сторін, формі.

Аналогічний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід з цих підприємств із майновими паями з метою створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб'єктів господарювання, заснованих на приватній власності, передбачено і в Указі Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки".

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» виділення майна в натурі проводиться у порядку, розробленому Комісією з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, та затвердженому зборами співвласників.

Співвласники, як визначено у постанові - члени підприємства, в тому числі реорганізованого, за якими зберігається право на майнові паї у пайовому фонді підприємства, але які не отримали його в натурі чи не передали як внесок до статутного фонду правонаступника.

Відповідно до зазначеного Порядку визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників у натурі проводиться Комісією на підставі рішення зборів співвласників.

Майновий пай в грошовому виразі видається з урахуванням фінансових можливостей підприємства.

Як роз'яснено в листі № 37-25-1-11/11379 від 05.12.2002 року Міністерства аграрної політики України «Щодо реалізації власниками майнових паїв права на одержання цих паїв у натурі» у разі недотримання вищенаведеного порядку виділення майнових паїв у натурі, районним комісіям з врегулювання майнових питань спільно з органами місцевого самоврядування слід ініціювати проведення зборів співвласників майна.

Вищим органом співвласників майнових паїв визнаються збори.

У випадку невиконання зборів співвласників рішення щодо виділення підприємством-правонаступником майна в натурі власнику майнового паю, останній може реалізувати своє право на судовий захист.

Зазначене свідчить про те, що порядок виділення майнового паю, його структура віднесений до компетенції органу самоврядування колективного підприємства, або зборів співвласників, які діють відповідно до статуту підприємства та затверджених ним актів, зокрема Положення про пайовий фонд майна.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315 затверджено Рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх сільськогосподарських підприємств» , якими передбачено, що співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна, що перебуває у спільній частковій власності, подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву (п.4.1.) Пунктом 4.3 Рекомендацій передбачено, що якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, є неможливе (неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отриати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, у тому числі грошової, компенсації вартості його частки.

Тобто, підставою для виділення майнових паїв у натурі чи отримання їх вартості окремими особами є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників.

Отже, праву власника вимагати видачі майнового паю відповідає право співвласників цього майна вирішувати питання складу і структури майнового паю, способу і терміну його виділу, при здійсненні яких (прав) повинні враховуватись інтереси обох сторін.

Однак належних доказів, відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, щодо звернення позивача до співвласників з відповідною заявою про виділ його долі із спільного майна матеріали справи не містять, таке рішення органу самоврядування колективного підприємства або зборів співвласників відсутнє.

У судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що збори співвласників не розглядали заяву позивача про виділення майнового паю із складу пайового фонду КСП.

Позов пред'явлено тільки до одного відповідача- ПСП ім.Ватутіна.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що у задоволенні позову про стягнення грошової компенсації з одного співвласника - ПСП ім. Ватутіна необхідно відмовити, оскільки відсутнє рішення зборів співвласників майна про виплату позивачу майнового паю грішми.

Доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують.

Правильними є доводи представника позивача про те, що відповідно до ч.1, ч.2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.355,ч.1 ст.356,ч.ч.1,2,3 ст.358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є іхньою спільною частковою власність. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку і прийшов до правильного висновку про те, що правові підстави для стягнення вартості майнових паїв з відповідача, відсутні.

Члени колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі визначеному рішенням зборів співвласників паїв або у порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред'явлення позову до інших співвласників.

Відмова в задоволенні позову, не позбавляє права позивача звернутись з такими вимогами до решти співвласників майнових паїв.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд при вирішенні спору має врахувати ухвалу Верховного Суду України від 20 жовтня 2010 року (а.с.83-85), є безпідставними, оскільки відповідно до ст.ст.214 та 360-7 ЦПК України суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих не за результатами розгляду справ в касаційному порядку, а за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, не ґрунтуються на законі, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: