Справа № 495/5749/15-ц
УХВАЛА

14.08.2015 м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі Левченко А.В.,

розглянувши подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

13.08.2015 року державний виконавець ВДВС Білгород-Дністровського МРУЮ Одеської області звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1.

Представник відділу державної виконавчої служби, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, просить справу розглядати без його участі.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В своїй заяві державний виконавець вказує, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист №2-1005, виданий 10.10.2003 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3.

У відповідності до положень ст.ст. 3,17,18,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» 03.11.2003 р. державним виконавцем Відділу винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, з наданням боржнику строку для добровільного виконання рішення суду.

Згідно матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник не виконує зазначене рішення суду, аліменти не сплачує тривалий час, в наслідок чого утворилась заборгованість по аліментах, яка станом на 31.07.2015 р. складає 37 910,15 грн.

Як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем не було подано до суду актів, які би свідчили про виїзд за адресою боржника та про вчинення передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення.

В порушення ч. 1 ст. 60 ЦПК України, державний виконавець не надав до суду належних доказів необхідності вжиття такого заходу у відношенні боржника, як обмеження його у праві виїзду.

Крім того, відділом ДВС не надано доказів того, що ОСОБА_1 взагалі має намір виїхати за межі України, та що його можливий виїзд за межі України перешкоджатиме виконанню виконавчого листа №2-1005, виданого 10.10.2003 року, а отже заявником не доведено, що обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України є необхідним для виконання зазначених вимог.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що державним виконавцем не надано беззаперечних, обґрунтованих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього УПФУ в м.Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі, а отже суд вважає подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У зв'язку з викладеним суд доходить до висновку, що у задоволенні подання виконавця необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.377-1 ЦПК України та ст. 40 Закону України Про виконавче провадження, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: