АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Фадєєвій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 вересня 2014 року,

встановила:

У травні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позов, банк зазначив, що відповідач умови договору кредиту не виконала, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 05 квітня 2013 року становить 41 554 грн. 65 коп.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 8 888 грн. 26 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник банку вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про його час і місце повідомлялась належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника банку, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконала умови кредитного договору. При цьому, суд відмовив у стягненні пені, оскільки банк не підтвердив її розмір.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № К2XRRX04551388.

Відповідно до умов договору банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 7 352 грн. 39 коп., зі сплатою 24 % річних, строком до 23 січня 2009 року.

У зв'язку із невиконанням умов договору у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 05 квітня 2013 року становить 41 554 грн. 65 коп., з яких: сума несплаченого кредиту - 6 462 грн. 50 коп., пеня - 31 666 грн. 39 коп., відсотки - 9 599 грн. 71 коп., 5 666 грн. 87 коп. - заборгованість по комісії за кредитування, 500 грн. та 1 954 грн. 98 коп. штраф відповідно до п. 1.5.20 та правил надання банківських послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Із наданого розрахунку вбачається, що пеня за період з 05 квітня 2012 року по 05 квітня 2013 року становить 565 грн. 17 коп.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню пеня в розмірі 565 грн. 17 коп.

Протилежний висновок суду з цього приводу є помилковим.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 18 вересня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення пені постановлено з порушенням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення по суті позову.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 307 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 вересня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення пені скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пеню в розмірі 565 грн. 17 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Болотов Є.В.

Судді: Білич І.М.

ПоліщукН.В.

Справа № 759/7157/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1527/2015

Головуючий у суді першої інстанції: КохановськаЗ.С.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Болотов Є.В.