Справа № 504/913/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря - Мельникової В.М., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 9, смт. Комінтернівське, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання біржового договору дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив суд визнати дійсним договір № 99-0013 купівлі-продажу нерухомого майна від 19.01.1999 року, по якому ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила одну другу частину житлового будинку літ. А. загальною площею 45,7 кв.м., жилою площею 23,7 кв.м., з надвірними господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь» в «Журналі реєстрації договорів по об'єктам нерухомості», реєстраційний № 99-0013 від 19.01.1999 року.

Як вказує позивач, в теперішній час, в нього виникла необхідність розпорядитися належним їм майном - укласти угоду відчуження майна, але через те, що договір купівлі-продажу частини будинку нотаріально не посвідчений, він не може реалізувати своє право.

У судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду заяву, якою підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, якою визнав позовні вимоги, проти задоволення позову не заперечував. Крім того, просив справу розглянути за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази зібрані по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Так, судом встановлено, що 19.01.1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 99-0013, а саме: однієї другої частини житлового будинку літ. А. загальною площею 45,7 кв.м., жилою площею 23,7 кв.м., з надвірними господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 3 договору купівлі-продажу нерухомого майна № 99-0013, вищевказана частина жилого будинку з надвірними господарчими будівлями та спорудами належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, виданого ОУБ «Вітязь» від 01.06.1998 року № 98-417, зареєстрованого Комінтернівським РБТІ 01.07.1998 року під № 206, стр. 206, кн. 3.

Вказаний спірний договір, відповідно до вимог, встановлених статтею 15 Закону України «Про товарну біржу», був зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь» в «Журналі реєстрації договорів по об'єктам нерухомості» (реєстраційний № 99-0013 від 19.01.1999 року).

Судом встановлено, що у договорі купівлі-продажу нерухомого майна № 99-0013 від 19.01.1999 року вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Оскільки, відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу», яка на момент укладення таких «біржових угод», дозволяла їх укладати без подальшої нотаріальної реєстрації, угода купівлі-продажу нерухомого майна - садового будинку, - нотаріально оформлена не була.

При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди зі всіх істотних умов договору, договір між сторонами було виконано у повному обсязі.

Після укладання зазначеного договору позивачами було повністю виконано його умови.

Факт передачі покупної ціни від продавця до покупців - позивач по цій справі, підтверджує пунктом 6 договору № 99-0013 від 19.01.1999 року купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській універсальній біржі «Вітязь», згідно якого продавцем отримана сума за відчуження однієї другої частини будинку до підписання договору. Вказане підтверджується представленим позивачем екземпляром укладеного договору.

Підтвердженням виконання договору його сторонами є видача покупцеві екземпляру договору, другий екземпляр залишається на зберіганні на біржі.

Оскільки, сторонам було видано один екземпляр договору купівлі-продажу нерухомого майна, що був зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь» в «Журналі реєстрації договорів по об'єктам нерухомості» (реєстраційний № 99-0013 від 19.01.1999 року), відбулася передача частини будинку, суд вважає, що до позивача перейшло право власності на одну другу частину будинку.

На теперішній час нотаріально посвідчити договір № 99-0013 від 19.01.1999 року купівлі-продажу нерухомого майна позивач законодавчої можливості не має.

Предметом судового дослідження в межах позовних вимог ОСОБА_1 є питання дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна № 99-0013 від 19.01.1999 року, який було укладено на Одеській універсальній біржі «Вітязь».

З огляду на предмет судового дослідження, суд вважає за доцільне звернутися до положень діючого законодавства та законодавства, яке діяло на момент укладення угоди, якими врегульовані спірні правовідносини:

Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до частини 2 статті 47 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального засвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) передбачено, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Тобто, викладені аналогічні норми щодо підстав визнання договору дійсним в діючому Цивільному кодексі України (в редакції 2003 року), та Цивільному кодексі УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення угоди.

Встановлення дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, віднесено до компетенції суду.

При викладених обставинах є всі підстави визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на товарній біржі - дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-61, 64, 88, 208, 212, 215, 218, 223, 293, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15, ч.2 ст. 16, ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року), ч. 2 ст. 47, ст. 227 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), ст. 15 Закону України "Про товарну біржу"( в редакції станом на 1997 рік), суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним договір № 99-0013 купівлі-продажу нерухомого майна від 19.01.1999 року, по якому ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила одну другу частину житлового будинку літ. А. загальною площею 45,7 кв.м., жилою площею 23,7 кв.м., з надвірними господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь» в «Журналі реєстрації договорів по об'єктам нерухомості», реєстраційний № 99-0013 від 19.01.1999 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя В.К. Барвенко