Справа № 2-2241/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Міський комерційний банк» про виплату заробітної плати та проведення розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась з позовною заявою, в якій просила стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» заборгованість із заробітної плати у розмірі 7857,26 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7363,71 грн., компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 75,03 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки позивачкою не викладено обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона обґрунтовує заявлені вимоги до відповідача відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Згідно з ч. 1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, яка має пред'являтись за загальними правилами підсудності та розглядатися в наказному провадженні.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачкою фактично заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, яка підпадає під категорію справ наказного провадження та розглядається за встановленими розділом ІІ ЦПК України правилами, та лише в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом відповідні вимоги можуть бути пред'явлені в позовному провадженні.

Таким чином, позивачкою пред'явлена частина вимог, які передбачають розгляд в порядку наказного провадження, а нею вони пред'явлені в позовному провадження без надання доказів відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування судового наказу. А у відповідності до п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без дотримання порядку, визначеного ч.3 ст.118 ЦПК України, повертається позивачеві для належного подання до суду з дотриманням порядку, визначеного ЦПК України.

При цьому позивачка не виклала обставин та не послалася на докази в обґрунтування виникнення права на стягнення заробітної плати, а саме нарахованої у відповідному розмірі та за певний відпрацьований проміжок часу, а у відповідача - обов'язку щодо її сплати з урахуванням правовідносин, які виникли між сторонами, а саме невиконання останнім такого обов'язку за наявності між сторонами трудових відносин.

Крім того, позивачка, заявляючи вимогу про стягнення компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу, не виклала обставини в обґрунтування виникнення цього права, які також за наявності спору між сторонами повинна мати певний розрахунок із зазначення розміру та періоду, з яких позивачка виходила при пред'явленні відповідної вимоги.

Також позивачкою не зазначені і обставини як підстави визначеного нею розміру середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, які є взаємопов'язаними із фактом несплати, як вона стверджує, заробітної плати, що має бути встановлено з дотриманням вище визначеного законом порядку, та які вона просила стягнути з відповідача.

Так, позивачка в порушення вимог п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», не зазначила посилання на докази, які б підтверджували обставини в обґрунтування її міркувань, з яких вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди саме в заявленій ним сумі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які її права, свободи чи інтереси були порушені, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вона просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Міський комерційний банк» про виплату заробітної плати та проведення розрахунку при звільненні залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачкою ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: