Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"10" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Лесик Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на його користь 3 180,39 гривень 3 % річних, 45 673,09 гривень витрат від інфляції.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 жовтня 2013 року він передав, а ОСОБА_2 отримав від нього готівкою грошові кошти у розмірі 118 100 гривень. Вказана сума була передана відповідачу для виконання доручення, яке передбачало вчинення наступних юридичних дій та отримання наступного результату: оформлення технічного паспорту БТІ, проекту реконструкції та узгодження проектної документації та містобудівних умов на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, заг. площею: 634,3 кв.м. Вказані юридичні дії відповідач мав вчинити та отримати необхідний результат до 10 листопада 2013 року. Вищевказане підтверджується розпискою від 04 жовтня 2013 року, підписаною відповідачем. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та в обумовлений строк не отримав необхідного результату: не оформив технічний паспорт БТІ, проект реконструкції та узгодження проектної документації та містобудівних умов на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, заг. площею: 634,3 кв.м. При цьому отримані від нього грошові кошти для виконання доручення у розмірі 118 100 гривень відповідач не повернув, чим наніс йому збитки. Листом (заява-вимога) від 24 грудня 2013 року він повідомив відповідача про відмову від доручення та просив останнього повернути 118 100,00 гривень протягом 7-ми днів з моменту пред'явлення цієї вимоги. Лист (заява-вимога) від 24 грудня 2013 року була отримана ОСОБА_2 22 січня 2014 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Таким чином, прострочення відповідача виконати грошове зобов'язання почалося з 29 січня 2014 року (тобто через сім днів після отримання ОСОБА_2 вимоги про повернення коштів). У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань він звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 про витребування безпідставно набутого майна - грошові кошти в сумі 118 100,00 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 1 181,00 гривень. Під час розгляду справи в сумі ОСОБА_2 04 лютого 2014 року частково здійснив повернення грошової суми у розмірі 40 000,00 гривень. Таким чином, з 05 лютого 2014 року заборгованість ОСОБА_2 перед ним становила 78 100,00 гривень. 06 травня 2014 року Дніпровський районний суд м. Києва виніс рішення, яким його позов задовольнив, стягнув з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 78 100,00 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 1181,00 гривень, а всього стягнуто - 79 281,00 гривень. На виконання рішення суду видано виконавчий лист № 755/3047/14-ц від 04 липня 2014 року. 23 липня 2014 року державним виконавцем Телявським А.М. відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 44114917 з виконавчого листа № 755/3047/14-ц Дніпровського районного суду виданого 04 липня 2014 року про стягнення з боржника - ОСОБА_2 на його користь 79 281,00 гривень. Згідно листа від 05 червня 2015 року № 20267 відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 25 травня 2015 року на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі 79 281,00 гривень згідно виконавчого провадження № 44114917. 27 травня 2015 року державним виконавцем до УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва направлено платіжну вимогу про перерахування стягнутих коштів на користь стягувача ОСОБА_1 Згідно платіжного доручення 29 травня 2015 року вищевказані кошти перераховані на банківські реквізити стягувача.

Прострочення боржником виконання грошового зобов'язання у розмірі 118 100,00 гривень розпочалося з 29 січня 2014 року. З 05 лютого 2014 року ця заборгованість зменшилась та становила 78 100,00 гривень (у зв'язку з частковою сплатою ОСОБА_2 боргу). З 06 травня 2014 року (дата винесення судом рішення про стягнення боргу) заборгованість ОСОБА_2 перед ним становила 79 281,00 гривень. 29 травня 2015 року вказана сума боргу (79 281,00 гривень) була перерахована ОСОБА_2 на рахунок виконавчої служби, та далі виконавчою службою на його картковий рахунок. Сума інфляції відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України становить: 45 673,09 гривень. Загальний розмір 3% річних становить: 3 180,39 гривень.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з′явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 жовтня 2013 року ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 118 100 гривень на оформлення технічного паспорту БТІ, проекту реконструкції та узгодження проектної документації та містобудівних умов на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею: 634,3 кв.м. терміном до 10 листопада 2013 року (а.с.10).

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності з ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було виконано зобов'язання з повернення боргу у строк, визначений розпискою - до 10 листопада 2013 року. В подальшому, 24 грудня 2013 року позивачем було направлено на адресу відповідача заяву-вимогу про повернення належних йому коштів у розмірі 118 100,00 гривень (а.с.15).

У зв'язку з невиконанням встановлених розпискою домовленостей відповідачем, ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 травня 2014 року у цивільній справі № 755/3047/14-ц, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 78 100 гривень 00 копійок, та суму сплаченого судового збору у розмірі 1 181 гривень 00 копійок, а всього стягнуто 79 281,00 гривень 00 копійок (а.с.6-7).

04 липня 2014 року у вказаній справі Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист.

В подальшому, 23 липня 2014 року державним виконавцем державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 755/3047/14-ц, виданого 04 липня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва (ВП 44114917 ) (а.с.11).

Відповідно до листа-відповіді Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 05 червня 2015 року № 20267, 25 травня 2015 року на депозитний рахунок відділу надійшли кошти у сумі 79 281,00 гривень згідно виконавчого провадження № 44114917. Згідно платіжного доручення 29 травня 2015 року вищевказані кошти перераховані на банківські реквізити стягувача ОСОБА_1 (а.с.12). Вказані відомості підтверджуються платіжним дорученням № 1874 від 27 травня 2015 року (а.с.13).

В подальшому, 12 червня 2015 року державним виконавцем державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 44114917) у зв'язку зі сплатою боргу боржником в повному обсязі (а.с.14).

Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України стягнення трьох відсотків річних та суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення зобов'язання не є фінансовою (економічною) санкцією, а є способом захисту майнового права, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що належать до сплати кредиторові. З огляду на викладене 3% річних та індекс інфляції нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним чи звільнення його від сплати неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Як роз'яснено в п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Позивачем до сплати відповідачу було розраховано суму 3 % річних, що становить 3 180,39 гривень, де розмір 3 % річних за період з 29 січня 2014 року по 04 лютого 2014 року (кількість днів у році - 365, кількість днів простроченого платежу - 7, сума боргу - 118 100,00 гривень) становить 67,95 гривень; розмір 3 % річних за період з 05 лютого 2014 року по 06 травня 2014 року (кількість днів у році - 365, кількість днів простроченого платежу - 91, сума боргу - 78100,00 гривень) становить 584,14 гривень; розмір 3 % річних за період з 07 травня 2014 року по 29 травня 2015 року (кількість днів у році - 365, кількість днів простроченого платежу - 388, сума боргу - 79281,00 гривень) становить 2 528, 30 гривень.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Крім того, позивачем до сплати відповідачу розраховано 45 673,09 гривень інфляційних нарахувань, де сума інфляції за лютий 2014 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 78 100,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 0,6 % становить 468,6 гривень; сума інфляції за березень 2014 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 78 100,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 2,2 % становить 1718,2 гривень; сума інфляції за квітень 2014 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 78 100,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 3,3 % становить 2577,3 гривень; сума інфляції за травень 2014 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 79281,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 3,8 % становить 3012,68 гривень; сума інфляції за червень 2014 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 79281,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 1,0 % становить 792,81 гривень; сума інфляції за липень 2014 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 79281,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 0,4 % становить 317,12 гривень; сума інфляції за серпень 2014 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 79281,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 0,8 % становить 634,25 гривень; сума інфляції за вересень 2014 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 79281,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 2,9 % становить 2299,15 гривень; сума інфляції за жовтень 2014 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 79281,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 2,4 % становить 1902,74 гривень; сума інфляції за листопад 2014 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 79281,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 1,9 % становить 1506,34 гривень; сума інфляції за грудень 2014 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 79281,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 3,0 % становить 2378,43 гривень; сума інфляції за січень 2015 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 79281,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 3,1 % становить 2457,71 гривень; сума інфляції за лютий 2015 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 79281,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 5,3 % становить 4201,89 гривень; сума інфляції за березень 2015 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 79281,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 10,8 % становить 8562,35 гривень; сума інфляції за квітень 2015 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 79281,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 14,0 % становить 11099,34 гривень; сума інфляції за травень 2015 року, з урахуванням суми боргу у розмірі 79281,00 гривень, індексу інфляції на місяць - 2,2 % становить 1 744,18 гривень.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи прострочення виконання відповідачем зобов'язань із повернення суми грошових коштів, відсутності будь-яких заперечень відповідача щодо позовних вимог ОСОБА_1, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625, 631, Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 4, 10, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 3 180 гривень 39 копійок, суму інфляційних витрат у розмірі 45 673 гривень 09 копійок, а всього 48 853 (сорок вісім тисяч вісімсот п'ятдесят три) гривні 48 (сорок вісім) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: