25.11.2015 Єдиний унікальний номер 205/6163/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Дніпропетровська в особі ОСОБА_2 міської ради, треті особи: ОСОБА_3, Державний нотаріус Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Дніпропетровська в особі ОСОБА_2 міської ради, треті особи: ОСОБА_3, Державний нотаріус Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 31.12.2014 року помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла належна померлому ? частина квартири за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1997 року за реєстровим №336п-44, виданого Виконавчим комітетом Ради народних депутатів та копією посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстрованим №1-91. Із зазначених правовстановлюючих документі вбачається, що за свідоцтвом про право власності на житло ОСОБА_5 при приватизації набув право власності на 1/3 частину квартири за вищезазначеною адресою, та за свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/6 частину. Так само сестра померлого ОСОБА_5 ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право вланості на житло від 10.04.1997 року за реєстрованим №336п-44, виданого Виконавчим комітетом Ради народних депутатів, набула право власності на 1/3 частину квратири за адресою: АДРЕСА_2 про що також свідчить інформація згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2015 року. Також, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.1998 року серії ААН №126023, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстрованим №1-91, ОСОБА_3 набула право власності на 1/6 частину квартири. 24 липня 2015 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1-348 на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частину квратири за вищевказаною адресою, нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було відмовлено у звязку з відсутністю реєстрації правовстановлюючого документу, про що винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.07.2015 року №2409/02-31. На підставі викладеного просить визнати за ним право власності на 1/6 частину квартири загальною площею 66,50 кв.м., житловою площею 42,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, що належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.1998 року серії ААН №126023, посвідченого державний нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстрованим №1-91.

В судове засіданні сторони не зявилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Позивач позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа - ОСОБА_3 просить позов задовольнити.

В судове засідання представник третьої особи Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори не зявився. Надали письмову заяву, в якій просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 30 квітня 1997 року згідно з розпорядженням (наказом) №6/1018-97 ОСОБА_8 та членами його сімї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належить квартира №300 по вул. Метробудівська у м. Дніпропетровську (а.с.7).

30 вересня 1997 року помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтво мпро смерть серії І-КИ №165961 виданого 04 жовтня 1997 року (а.с.13).

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.1998 року, посвідченого Державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_8 заповів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в рівних частках кожному 1/3 частину квартири №300, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Метростроївська, буд. 3 (а.с.8).

Також, з копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками по 1/3 частини квартири, яка розташована в АДРЕСА_4 (а.с.11,12).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №618775, виданого 14 січня 2015 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції, ОСОБА_5 помер 31.12.2014 року (а.с.14).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_1.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 липня 2015 року, ОСОБА_1 прийняв спадщину, яка складається з 1/3 частини квартири №300, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Метробудівська, буд. 3 (а.с.9).

Поставновою Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори про відмову у вчинені нотаріальної дії від 24.07.2015 року було встановлено, що 24.07.2015 року ОСОБА_9 звернувся до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спдащину за законом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5, а саме частина квартири за адресою: АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті 30.09.1997 року свого батька ОСОБА_8 на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2, але не зареєстрував його у відповідних органах. У звязку з відсутністю реєстрації правовстановлюючого документу - позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, що належить померлому ОСОБА_5 (а.с.10).

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Також, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця. Крім того, згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, суд, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що батько позивача ОСОБА_5 отримаючи свідоцтво про право на спадщину після смерті 30.09.1997 року свого батька ОСОБА_8 на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 - не зареєстрував його у відповідних органах, а тому позивач на данний час не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину даної квартири після смерті свого батька ОСОБА_5, тому, позовні вимоги позивача є цілком обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними з його боку, внаслідок чого підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1217, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 57-61, 74, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Дніпропетровська в особі ОСОБА_2 міської ради, треті особи: ОСОБА_3, Державний нотаріус Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири загальною площею 66,50 кв.м., житловою площею 42,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, що належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.1998 року серії ААН №126023, посвідченого державний нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстрованим №1-91.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Остапенко