АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2540/15 Головуючий 1 інст. - Зінченко Ю.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого КРУГОВОЇ С.С.,

суддів ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря Красношапка К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на дружину,-

в с т а н о в и л а :

13 листопада 2014 року до Московського районного суду міста Харкова звернувся позивач з позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки всіх видів заробітку щомісяця, але не нижче 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2014 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів щомісяця, починаючи з 14.11.2014 року до досягнення дитиною сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач проти позову заперечував.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням представник відповідача ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити, позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 13 листопада 2014 року і до досягнення сином повноліття; в інші частині позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не надав належної оцінки усім одержаним під час судового розгляду справи доказам та не застосував норму права, яка підлягала застосуванню.

Вважає, що визначаючи розмір аліментів, суд не в повній мірі врахував всі обставини справи, а саме матеріальне становище та стан здоров'я відповідача, внаслідок чого стягнутий розмір аліментів на утримання сина є завищеним.

Вказує, що його сім'я складається з нього та його батька, які несуть витрати по сплаті комунальних послуг. Крім того, позивач є інвалідом 3-ї групи та глухонімим, що потребує додаткових витрат.

Зазначає, що розраховуючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, вбачається, що з нього стягується ? частка його доходів щомісяця, а з врахуванням оплати комунальних послуг, йому щомісячно залишається сума, яка майже дорівнює розміру прожиткового мінімуму, встановленого законодавством.

Посилаючись на ч.4 ст. 84 СК України вказує, що враховуючи рівень доходів відповідача стає очевидним, що він не має фінансової можливості надавати матеріальну допомогу позивачу у вигляді аліментів на її утримання. Проте, суд зазначену норму не застосував.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановлюючи оскаржуване рішення, суд виходив з інтересів неповнолітньої дитини та майнового становища відповідача та положень статей 82, 182-184 СК України.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2010 року по 26 листопада 2014 року (а.с.1,38). Як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 його батьками є ОСОБА_2 і ОСОБА_4 (а.с.5).

Сторонами не оспорюється, що дитина проживає з матір"ю.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Метою законодавчого закріплення права матері на отримання аліментів на дитину і на своє утримання є перш за все захист інтересів дитини, забезпечення її грошовими коштами, необхідними для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін ( ч.1 ст. 10 ЦПК України).

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обгрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статею 61 цього Кодексу.

Матеріали справи містять докази, що відповідач інвалід 3 групи і знаходиться в скрутному матеріальному становищі, що має істотне значення для вирішення питання про його спроможність сплачувати аліменти, але матеріальне становище позивача ще гірше.

Судова колегія виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що батьки зобов'язані нести витрати в рівних частинах для забезпечення дитині необхідного рівня життя.

Суд першої інстанції з врахуванням всіх наведених позивачем і відповідачем обставин, правильно визначив розмір аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання дитини і 1/8 її матері.

Що стосується доводів відповідача, що він повинен майже половину доходу платити і йому залишається 950-1000 грн., то ці доводи є помилковими.

Матеріали справи свідчать і це не заперечує відповідач в апеляційній скарзі, що його дохід складає на місяць 2774,99 грн.

На утримання дитини він повинен сплачувати 1/4 частину , що складає 693 грн. 75 коп. і її матері 1/8 частину в сумі 346 грн. 87 коп., всього 1040,62 грн.

Відповідачу залишається 2774,99-1040,62= 1 734 грн. 37 коп., тоді як його бувша дружина отримує лише пенсію в сумі 1049 грн. (а.с.54) .

З врахуванням сплачених відповідачем аліментів дохід позивача складатиме 1049,0+1040,62 грн. = 2089,62 грн. на двох з дитиною до 11 грудня 2015 року, а після 1 742 грн. 75 коп. на двох (693 грн. 75 коп.+1049 грн.).

Позивач на відміну від відповідача не може працювати, оскільки доглядає за дитиною і є інвалідом 2 групи.

Згідно ст.23 Конституції України кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов'язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості.

Кожна людина вільна в виборі способу життя і тому, відповідач повинен обрати корисний спосіб життя як для себе особисто, так і для своїх дітей і для суспільства в цілому.

Оскільки діючим законодавством обов'язок по утриманню неповнолітніх дітей покладений на батьків, то обов'язок забезпечити гідний рівень життя дітей лежить на обох батьках.

Обов'язок утримувати батьків покладено на повнолітніх дітей, тому задовольнити апеляційні вимоги відповідача знизивши розмір аліментів на дитину і звільнивши його від сплати аліментів на утримання бувшуї дружини з метою покращення його матеріального становища за рахунок інтересів малолітньої дитини, судова колегія не вважає за можливе.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини по справі, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінив докази, які були досліджені в судовому засіданні і дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 16 лютого 2015 року - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді