АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

Справа №753/15963/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/985/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кириченко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Пікало К.В.

за участю : представників позивача - Дементьєва Я.Т., Коршуна О.А.

відповідача - ОСОБА_5

представника відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року позивач ТОВ «Рада» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що товариство є постачальником житлово-комунальних послуг, споживачем яких є ОСОБА_7, а відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та користується житлово-комунальними послугами, які надає позивач.

Відповідач не сплачує плату за комунальні послуги, у зв'язку з чим на 1 серпня 2014 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг в розмірі 9469 грн.34 коп. У зв'язку з тим, що відповідач має заборгованість, просив на підставі ст..625 ЦК України стягнути інфляційну складову боргу в сумі 1271 грн.51 коп. та три проценти річних в сумі 254 грн.24 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 26 листопада 2014 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ТОВ «Рада» подало до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права.

В судовому засіданні представники ТОВ «Рада» апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

ОСОБА_5 та його представник проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право власності є власником квартири АДРЕСА_1.

5 листопада 2002 року між ТОВ «Рада» та ОСОБА_5 було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, з визначеним терміном його дії - три роки з дня його підписання.

23 вересня 2005 року ОСОБА_5 відповідно до п.5.11 вказаного договору звернувся із заявою до позивача про відмову від продовження договору про участь у витратах на утримання будинку та при будинкової території від 5 листопада 2002 року, але нового проекту договору товариством відповідачу запропоновано не було.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що укладений між сторонами 5 листопада 2002 року договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території закінчився на час звернення позивача до суду, доказів на підтвердження того, що ТОВ «Рада» є організацією, яка обслуговує будинок АДРЕСА_1, позивачем суду не надано. Врахувавши зазначені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на наступне.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавця та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг ( стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Зі змісту ч. 1 ст.11 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» випливає, що функції балансоутримувача до приватизації квартир виконує попередній власник будинку. Він повинен на вимогу об»єднання власників багатоквартирного будинку передати житловий комплекс на баланс об»єднання. Якщо ж немає особи, якій будинок може бути переданий на баланс, попередній власник ( територіальна громада та уповноважені нею юридичні особи) змушені продовжувати виконувати функції баласоутримувача.

Доказів на підтвердження того, що в період з липня 2013 року по липень 2014 року будинок АДРЕСА_1 відповідно до Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521 був переданий на баланс ОСББ «13-й квартал» відповідач ОСОБА_5 не надав, а отже його пояснення в судовому засіданні в тій частині, що балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є ОСББ «13-й квартал», є безпідставними.

Наявні у справі акт введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, затверджений розпорядженням Дарницької районної державної адміністрації № 110 від 11 квітня 2003 року, в якому в розділі «експлуатуюча організація» визначено ТОВ «Рада» (а.с. 66-69), листи ЗАТ «Позняки-Жил-Буд» від 1 березня 2006 року, Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 14 серпня 2014 року, ТОВ «Рада» від 1 березня 2006 року, 20 травня 2009 року ( а.с.90, 92, 93,94) дають підстави стверджувати, що ТОВ «Рада» в період з липня 2013 року по липень 2014 року включно надавало послуги з обслуговування й експлуатації будинку АДРЕСА_1.

Отже, позивач у цій справі є організацією, яка за розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації уповноважена надавати послуги, зокрема, з утримання будинку та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, організації та задоволення потреб мешканців будинку в житлово-комунальних та інших послугах, укладання договорів з суб'єктами господарювання для забезпечення житлового фонду комунальними послугами, нарахування, обліку та збору плати за надані споживач послуги, а тому має право вимагати від відповідача оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, виконавцем яких позивач є, а також плати за інші надані житлово-комунальні послуги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. ст.60, 213, 214 ЦПК України щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи і дійшов необґрунтованого висновку про відсутність доказів на підтвердження того, що ТОВ «Рада» є організацією, яка обслуговувала будинок АДРЕСА_1 у спірний період (з липня 2013 року по липень 2014 року).

Статтями 20, 21 цього Закону визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та обов'язком оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Згідно наданого позивачем до позовної заяви розрахунком ОСОБА_5 має заборгованість за експлуатаційні послуги та послуги з централізованого опалення.

Відповідно до частин 1, 3 статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Частиною 4 статті 18 Закону передбачений обов'язок виконавця вирішити питання про перерахунок платежів.

Належних та допустимих доказів на підтвердження звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг ОСОБА_5 у передбаченому ст. ст. 10, 60 ЦПК України порядку суду не надав.

Відповідно до ст..13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з у тримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відході тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/ тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/ тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/ тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються та затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) від 11 грудня 2012 року № 2216 «Затвердження змін до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються виконавцями цих послуг» затверджений для ТОВ «Рада» тариф на послуги з утримання будинку та пибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 на рівні 3 грн.50 коп.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 857 від 31 травня 2011 року встановлені тарифи на комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води виконавцям цих послуг усіх форм власності для здійснення розрахунків з населенням, з оплатою останнім не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, та введено в дію з 1 липня 2011 року. Згідно з додатком до цього розпорядження тариф на послуги з централізованого опалення при наявності будинкових засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення, для проведення розрахунків з населенням за 1Гкал (одиниця виміру) встановлений на рівні 237,70 грн. при оплаті до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, і 253,15 грн. при оплаті послуг після 20 числа.

Виходячи із затверджених тарифів та загальної площі і опалювальної площі квартири АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_5, при нарахуванні відповідно плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та плати за послуги з централізованого опалення, колегія суддів вважає доведеним суму заборгованості відповідача за період з липня 2013 року по липень 2014 року за експлуатаційні витрати та послуги з опалення в сумі 9469 грн.34 коп.

Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов'язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов'язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13).

За наявності у ОСОБА_5 заборгованості позивач правомірно нарахував на суму заборгованості інфляційну складову боргу та три проценти річних за невиконання відповідачем його зобов'язань з приводу оплати наданих послуг.

Посилання суду першої інстанції на рішення Апеляційного суду м.Києва від 30 вересня 2009 року у справі за позовом ТОВ «Рада» до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про стягнення боргу як на одну із підстав відмови у задоволенні позову є недоречним з огляду на наступне.

Дійсно, рішенням Дарницького районного суду від 30 вересня 2009 року відмовлено у позові ТОВ «Рада» до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про стягнення боргу. Але предметом розгляду у тій справі були вимоги ТОВ «Рада» про стягнення заборгованості по оплаті за додаткові послуги, ціни/тарифи на які визначаються за домовленістю між сторонами.

Отже, обставини встановлені рішенням суду від 30 вересня 2009 року щодо не надання додаткових послуг для поліпшення комфортного мешкання у будинку АДРЕСА_1 не мають преюдиційного значення при розгляді цієї справи.

За таких обставин вважати обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог ТОВ «Рада» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, немає підстав.

А тому рішення Дарницького районного суду м.Києва від 26 листопада 2014 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року - скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 9469 грн. 34 коп. - основного боргу, інфляційної складової боргу в сумі 1271 грн.51 коп., трьох процентів річних в сумі 254 грн.24 коп., судового збору в сумі 243 грн.60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: