АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ [1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року,

встановила:

25 липня 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому посилався на те, що 22 жовтня 2013 року в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 сталося залиття квартири №8, власником якої є він, з вище розташованої квартири №16, яка знаходиться двома поверхами вище та власником якої є відповідач.

Відповідно до акту комісії ТОВ «Екжитлоком» від 22.10.2013 р., причиною залиття стала несанкціонована переробка радіаторів системи центрального опалення в квартирі відповідача.

Згідно з локальним кошторисом №2-1-1 від 29.10.2013, складеним експертами ПАТ «Київське спеціалізоване ремонтно-будівельне товариство», вартість проведення ремонту квартири становить 6664 грн. За виготовлення локального кошторису по ремонту квартири ним було сплачено 350 грн.

Оскільки відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає, просив стягнути з останнього на свою користь 7014 грн. на відшкодування завданої матеріальної школи та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду внаслідок залиття на загальну суму 7014 грн., що складається з витрат на проведення відновлювального ремонту в сумі 6664 грн. та витрат за складання локального кошторису в сумі 350 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзіпредставник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що наданий суду акт обстеження квартири АДРЕСА_1 від 22 жовтня 2013 року не містить зазначення, що проводилось обстеження обох квартири №8 та №16; акт не містить підпису відповідача; до акту не додано додатків, протоколів огляду та документів, які б підтвердили фактичне положення місця прориву радіаторів системи центрального опалення квартири №16 над місцями залиття в квартирі №8. Докази несанкціонованої переробки радіаторів системи центрального опалення в квартирі №16 в матеріалах справи відсутні. Суду також не надано висновку експертного будівельно-технічного дослідження, а вказана в кошторисі сума не є підставою для відшкодування збитків, оскільки він не дає відповіді на питання про причину та джерело залиття.

Крім цього, відповідно до свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_2 став власником квартири АДРЕСА_2 лише 22 жовтня 2013 року, фізично не міг зробити несанкціоновану переробку радіаторів системи центрального опалення, а тому не є особою, яка повинна відповідати за законом.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Пояснив, що в день залиття члені комісії ТОВ «Екжитлоком» обстежували квартиру відповідача в його присутності та безпосередньо виявили причину залиття - несанкціоновану переробку в квартирі відповідача радіаторів системи центрального опалення. Зазначив, що на даний час ремонтні роботи по усуненню наслідків залиття в квартирі проведені не були.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу внаслідок залиття його квартири.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.18).

Власником квартири №16, розташованій у вказаному будинку двома поверхами вище, є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом по право власності на нерухоме майно, видане 22.10.2013 р. (а.с.29).

Відповідно до акту комісії від 22.10.2013 р., затвердженого директором ТОВ «Етжитлоком», комісія в складі: заступника директора ОСОБА_4 та слюсаря -сантехніка ОСОБА_5 обстежила квартиру АДРЕСА_1 з приводу звернення її власника у зв'язку з появою вологих плям на стінах кімнати та води на підлозі. В результаті проведеного обстеження встановлено, що в кімнаті (S=20,60 кв.м.) в дальньому правому куті видимі сліди затікання шириною до 10 см по всій висоті та незначне підняття паркетної плити площею 1м х 0,5 м; в лівому нижньому куті незначне здуття паркетної плитки розміром 1,75м х 1,75м, відшаровування штукатурки та фарби на стіні біля електровимикача розміром 20 x 20 см (а.с.4).

Наслідки залиття квартири позивача відображено на доданих до матеріалів справи фотоматеріалах (а.с.13-16).

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. №45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень в тій частині, що залиття квартири позивача сталося не з його вини.

При цьому доводи апеляційної скарги в тій частині, що акт комісії від 22 жовтня 2013 року не містить зазначення про обстеження квартири відповідача, з якої сталося залиття, та до нього не надано додатків, протоколів огляду та документів, які б підтвердили фактичне положення місця прориву радіаторів системи центрального опалення квартири №16 над місцями залиття в квартирі №8, доказового значення вказаного акту не спростовують.

Доказів того, що роботи по переробці радіаторів системи центрального опалення в квартирі відповідача були проведені без порушення вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг суду не надано.

Не є обставиною, що спростовує доведеність вини відповідача, отримання останнім свідоцтва про право власності на квартиру в день залиття.

Разом з тим, колегія суддів не може повністю погодитись з рішенням суду в частині визначення розміру заподіяних збитків внаслідок залиття.

Відповідно до локального кошторису ПАТ «Київське спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство» №2-1-1 на загально будівельні роботи, ремонт квартири для усунення недоліків затікання в квартирі АДРЕСА_1, у відповідності до акту обстеження, складеного ТОВ «Екжитлоком» від 22.10.2013 року, та за результатами обстеження, здійсненого у вказаній квартирі, вартість робіт по відновлювальному ремонту в квартирі позивача становить 6664 грн. з урахуванням ПДВ в сумі 1111 грн. (а.с.5-11).

За виготовлення вказаного кошторису позивачем сплачено 350,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 76 від 29.10.2013р. (а.с.12).

Як пояснив позивач, ремонті роботи по усуненню наслідків залиття проведено не було.

За відсутності доказів понесення витрат на проведення ремонтних робіт, правові підстави збільшення відшкодування на суму ПДВ відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни судового рішення шляхом зменшення розміру витрат на проведення відновлювального ремонту з 6664 грн. до суми 5553 грн. (6664 грн. - 1111 грн.). У зв'язку з цим загальний розмір заподіяної майнової шкоди підлягає зменшенню з 7014 грн. до суми 5903 грн.

В іншій частині суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на проведення відновлювального ремонту в сумі 6664 грн. змінити.

Зменшити розмір відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту з 6664 грн. до суми 5553 грн., у зв'язку з чим загальний розмір заподіяної майнової шкоди зменшити з 7014 грн. до суми 5903 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот три гривні).

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді:

Справа №22-ц/796/6778/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.