Справа № 591/4839/15-ц
Провадження № 4-с/591/48/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі

головуючого судді Кривцової Г.В.,

при секретарі Тищенко К.О.

представника ВДВС Сумського МРУЮ державного виконавця Стрельнікової Т.О.

заінтересованої особи стягувача ОСОБА_1

розглянувши справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», зацікавлена особа: ОСОБА_1, про скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження та зобовязання державного виконавця ВДВС Сумського МУЮ ОСОБА_3 винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2015 року до Зарічного районного суду м. Суми звернувся заявник ОСОБА_4 акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» зі скаргою, в якій просить:

1) скасувати постанову державного виконавця ВДВС Сумського МУЮ ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження №47786055 від 08 червня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа №591/3123/15-ц виданого 03 червня 2015 року Зарічним районним судом м. Суми;

2) зобовязати державного виконавця ВДВС Сумського МУЮ ОСОБА_3 винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №591/3123/15-ц виданого 03 червня 2015 року Зарічним районним судом м. Суми на підставі ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник вважає постанову неправомірною, яка винесена з грубим порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», та такою, що підлягає скасуванню.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що в постанові державний виконавець зазначив, що боржником є Акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», яке розташоване за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 90 та має код СДРПОУ-26435422 та в своїй скарзі зазначає, що за цією адресою знаходиться лише відділення, розташоване в орендованих приміщеннях, відповідно, майно перебуває в тимчасовому користуванні боржника.

Оскільки, відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна, а у разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна, то відділення банку, розташоване в орендному приміщенні, не може бути місцем виконання рішення.

На підтвердження своєї позиції заявником додано до матеріалів скарги витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з якого вбачається, що ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» зареєстроване за адресою: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60, що згідно адміністративно-територіального розподілу є Шевченківським районом м. Києва.

Таким чином, постійно діючий орган управління ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» знаходиться в Шевченківському районі м. Києва за адресою: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60, а тому проведення виконавчих дії за виконавчим листом повинно здійснюватись ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Тому вважає, що державний виконавець зобовязаний був дотримуватись вимог ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» та відмовити стягувачу у відкритті виконавчого провадження, оскільки предявлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення», чого зроблено не було, що свідчить про протиправність постанови та про необхідність її скасування.

Крім того зазначає, що у постанові не вірно зазначено код ЄДРПОУ та в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» не визначено про необхідність на протязі семи днів добровільно виконати рішення, і це також вважає підставою для скасування постанови.

В судове засідання представник заявника ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» не зявився, повідомлений належним чином.

В судовому засіданні державний виконавець відділу ДВС Сумського МУЮ ОСОБА_3 проти скарги заперечувала, просила відмовити в задоволенні скарги, пояснила, що вона 08.06.2015 року винесла постанову про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа №591/3123/15-ц виданого 03 червня 2015 року Зарічним районним судом м. Суми, керуючись ст. ст. 17, 18, 19, 21, 25, 3 Закону України «Про виконавче провадження». Державний виконавець пояснила, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена на виконання виконавчого листа, який відповідав вимогам до виконавчого документа, зазначеним в ст. 18 Закону «Про виконавче провадження», зокрема, в ньому було зазначено і місцезнаходження боржника: м. Суми. вул. Петропавлівська, 90, і код ЄДРПОУ. При цьому державний виконавець повідомила, що вчиняти будь-які виконавчі дії, в тому числі перевіряти місцезнаходження боржника, наявність майна за вказаною адресою, тощо, державний виконавець не має права до відкриття виконавчого провадження, а лише в у ході виконання рішення. Так, в ході виконання рішення суду державним виконавцем було встановлено, що майно, яке належить боржнику, знаходиться в м. Києві, і тому виконавче провадження було закінчено постановою від 03.07.2015 року та вказана постанова разом з виконавчим документом та іншими документами виконавчого провадження була надіслана на адресу ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва, стягувача та божника.

В судовому засіданні зацікавлена особа стягувач ОСОБА_1 проти задоволення скарги ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» заперечувала з тих підстав, що оскільки у виконавчому документі було зазначено місцезнаходження боржника: м. Суми, тому вона і звернулась із заявою про виконання до відділу ДВС Сумського МУЮ, і державний виконавець вірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Стягувач вважає, що оскарженням дій державного виконавця Банк умисно затягує виконання рішення, і порушує її інтереси як стягувача, а вона наполягає на найскорішому виконанні рішення суду та поверненні їй банківського вкладу за договором в сумі 17 000 грн.

Вислухавши доводи державного виконавця, стягувача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, судом встановлено, що згідно виконавчого листа №591/3123/15-ц виданого 03 червня 2015 року Зарічним районним судом м. Суми у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» про стягнення банківського вкладу, стягнуто на користь ОСОБА_1 з ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» суму у розмірі 17 000 грн. в рахунок повернення банківського вкладу, в якому зазначено , а адресу боржника - вул. Петропавлівська, 90 в м. Суми (а.с.21)

08 червня 2015 року постановою державного виконавця ВДВС СМУЮ ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження ВП № 47786055 з примусового виконання виконавчого листа №591/3123/15-ц виданого 03 червня 2015 року Зарічним районним судом м. Суми (а.с.9).

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк для предявлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим законом, та предявлений до виконання до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання.

Судом встановлено, що 08 червня 2015 року боржнику АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» за адресою: м. Суми, вул. Петропавлівська, 90 направлено копію постанови про відкриття провадження, яку боржник отримав 22 червня 2015 року (а.с.15), як того вимагає Закон.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Згідно приписів ч. 5 ст. 20 Закону у разі, якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Крім того, ч. 7 ст. 20 Закону передбачено, що виконавче провадження може бути передано від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Частиною 8 ст. 20 Закону закріплено, що спори про місце здійснення виконавчих дій між органами державної виконавчої служби не допускаються.

Як вбачається з досліджених в суді доказів, єдиною інформацією у державного виконавця про місцезнаходження боржника чи постійно діючого його органу була адреса, що зазначена у виконавчому листі ( м. Суми, вул. Петропавлівська, 90). Тобто, вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець діяв в межах своїх повноважень.

Крім того, суд приймає до уваги, що здійснення будь-яких виконавчих дій можливо лише в рамках відкритого виконавчого провадження, а тому і перевірка державним виконавцем місцезнаходження боржника, його майна можлива лише після відкриття виконавчого провадження.

Зі змісту самої постанови вбачається, що пунктом № 2 постанови зобовязано боржника самостійно виконати рішення суду в добровільний для виконання термін та надати державному виконавцю копії квитанції про сплату заборгованості, тобто конкретний строк добровільного виконання рішення дійсно не зазначено.

Однак, як пояснила суду державний виконавець Стрельнікова Т.О., оскільки поштове сполучення коливається від 3 до 5 днів по місту Суми, і реальну дату отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження не можливо заздалегідь передбачити, то державним виконавцем і не було вказано конкретну дату початку примусового виконання рішення суду.

Однак, оскільки строк добровільного самостійного виконання рішення суду прямо визначений ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» та складає строк до семи днів, то боржник ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» обєктивно був обізнаний про строк добровільного виконання рішення, встановлений законом.

Оскільки в постанові про відкриття провадження державний виконавець вказав на необхідність боржнику самостійно виконати рішення суду в добровільний для виконання термін, то суд вважає, що доводи боржника є необґрунтованими, і таке формулювання строку добровільного виконання в постанові не є підставою для скасування постанови.

Також суд вважає необґрунтованими доводи скаржника з приводу того, що державний виконавець не зазначив у постанові про відкриття виконавчого провадження обовязок надати документальне підтвердження виконання рішення суду т не вказав про можливе роз починання примусового виконання рішення суду зі стягнення з боржника виконавчого збору і витрат, оскільки як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.06.2015 року ВП № 47786055, це прямо зазначено в пунктах 2 та 3 постанови (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем вказано у постанові про відкриття провадження той код ЄДРПОУ, який було зазначено у виконавчому листі судом і питання його невідповідності дійсності не викликало сумніву.

Слід зазначити, що в Правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року № 6-45цс14, вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Отже, Судова палата у цивільних справах Верховного суду України не погодилась з висновком суду касаційної інстанції про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Що в свою чергу дає право суду зробити висновок, що відмова у відкритті провадження державним виконавцем на тій підставі, що у виконавчому листі не вірно зазначено код ЄДРПОУ, була б неправомірною.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність у державного виконавця ВДВС СМУЮ ОСОБА_3 підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №591/3123/15-ц виданого 03 червня 2015 року Зарічним районним судом м. Суми, тому скарга ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» щодо скасування постанови про відкриття провадження є необґрунтованою.

Крім того, на даний час державним виконавцем в ході проведення виконавчих дій та перевірки місцезнаходження боржника, вже зясовано місцезнаходження юридичної особи та майна боржника за адресою: м. Київ, вул. Артема, 60, а тому виконавче провадження в ВДВС Сумського МУЮ закінчено постановою від 03.07.2015 року, та направлені повідомлення про закінчення виконавчого провадження на адресу ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва, стягувачу та божнику.

Суд вважає, що доводи, зазначені в скарзі ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та кредит», не можуть бути підставами для скасування постанови державного виконавця ВДВС Сумського МУЮ про відкриття виконавчого провадження, і свідчать про намагання боржника затягнути процес виконання рішення суду, що є порушенням прав стягувача.

На підставі ст. ст. 1, 11, 18, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст. ст. 386, 387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», зацікавлена особа: ОСОБА_1, про скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження та зобовязання державного виконавця ВДВС Сумського МУЮ ОСОБА_3 винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом пяти днів з дня її проголошення, а якщо ухвалу було проголошено у відсутності осіб, які брали участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання ними копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 16.07.2015 року.

Суддя: