Ухвала

іменем україни

04 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Євграфова Є.П.,

розглянувши касаційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який у подальшому уточнив, посилаючись на те, що 18 липня

2008 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія ОСОБА_4, який керував вантажним автомобілем ГАЗ 3309 «ГАРЗУ-2», державний номерний знак НОМЕР_1, належним приватному підприємцю

ОСОБА_2, порушивши Правила дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ «Daewoo Lanos», державний номерний знак

АН 6430 ВВ, під його керуванням. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано тяжкі тілесні ушкодження.

Постановою Новоазовського районного суду Донецької області від

19 серпня 2009 року кримінальна справа щодо ОСОБА_4 була закрита у зв'язку з його смертю. ОСОБА_4 знаходився у трудових відносинах з ОСОБА_2

Позивач вказував, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди він втратив 85 % професійної та 100 % загальної працездатності. Ухваленими раніше судовими рішеннями з ФОП ОСОБА_2 вже була стягнута шкода, втрачений заробіток за період з 18 липня 2008 року по 1 березня 2012 року. На підставі вищевказаного позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на свою користь частину втраченого заробітку за період з

01 березня 2012 року по 01 серпня 2014 року, а в подальшому з 01 серпня

2014 року помісячно і довічно 70 % мінімальної заробітної плати, виходячи із втрати працездатності, забезпечити його спеціальним автомобілем з ручним керуванням зі сплатою сум на його обслуговування та витрати в розмірі

1 тис. грн на правову допомогу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2014 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 14 жовтня

2014 року про виправлення описки, в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 13 серпня

2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, втрачений заробіток в період з 01 березня 2012 року до 01 серпня 2014 року в розмірі

23 374 грн 40 коп., а починаючи з 02 серпня 2014 року щомісячно по

852 грн 60 коп. довічно.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати з оплати повторної комісійної судово-медичної експертизи в розмірі 3 556 грн 30 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданих касаційних скаргах ФОП ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 просять змінити рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов ОСОБА_3 в частині відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, суд апеляційної інстанції, керуючись ст. ст. 1172, 1187, 1188 ЦК України, вірно виходив з того, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм; а шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія ОСОБА_4, який на відповідній правовій підставі, а саме - трудовому договору, керував автомобілем, що належить роботодавцю - фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, повинна відшкодовуватись власником цього джерела підвищеної небезпеки, тобто відповідачем.

Залишаючи без змін рішення в частині відмови в задоволенні вимоги про забезпечення позивача спеціальним автомобілем з ручним керуванням зі сплатою сум на його обслуговування з огляду на їх недоведеність, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наявності медичних показань для забезпечення ОСОБА_3 з 01 березня 2012 року автомобілем та придатності до керування автомобілем з ручним керуванням GEELY CK-2 моделі MR7151A необхідної йому комплектації останнім не надано; до Фонду соціального захисту з питань забезпечення його легковим автомобілем з ручним керуванням GEELY CK-2 моделі MR7151A відповідної комплектації позичав не звертався.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки зазначене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а викладені в касаційних скаргах доводи були предметом перевірки під час судового засідання та висновків суду не спростовують, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційних скарг матеріалами направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П. Євграфова