22-ц/775/912/2015(м)
Категорія 20 Головуючий у 1 інстанції Вайновська О.Є.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 вересня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Зайцевої С.А., Ігнатоля Т.Г.,

при секретарі Герасимовій Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнання права власності на автомобіль за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Володарського районного суду Донецької області від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль. Посилався на те, що 5 липня 2007 року він придбав у відповідача за 8 000 доларів США автомобіль FORD FOCUS, 2004 року випуску. ОСОБА_3 передав йому ключі та документи на автомобіль, а також довіреність. У жовтні 2014 року він хотів продати автомобіль, але в МРЕВ Володарського району Донецької області його повідомили, що на автомобіль накладено арешт. Оскільки з 2007 року він безперешкодно користувався спірним автомобілем, але на теперішній час виникли перешкоди, просив визнати за ним право власності на автомобіль FORD FOCUS, державний номер НОМЕР_1 в порядку ст.ст.328,638,655 ЦК України.

Заочним рішенням Володарського районного суду Донецької області від 29 липня 2015 року у позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору не застосував практику вищого суду, яка давала підстави для задоволення його позову.

ОСОБА_3 про час і місце розгляду справи повідомлений, в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав, тому, колегія суддів, на підставі ст.ст.157, 305 ЦПК України, розглянула справу у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5, яка підтримала скаргу, розглянувши письмові заперечення проти апеляційної скарги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що автомобіль НОМЕР_2, 2004 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3.

05 липня 2007 року ОСОБА_3 видана довіреність ОСОБА_2 та уповноважено останнього користуватися вищевказаним автомобілем, представляти інтереси відповідача з питань розпорядження транспортним засобом.

Згідно копії розписки від 05 липня 2007 року, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 за продаж автомобіля FORD FOCUS, державний номер НОМЕР_1, 2004 року випуску, 8000 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, заявленому на підставі ст.ст.328,334 ЦК України, суд виходив з того, що право власності на спірний автомобіль позивач у встановленому порядку не набув, оскільки державна реєстрація транспортного засобу на ім'я позивача не була здійснена.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 4 ст.334 ЦК України встановлено, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно дост.640 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 5 ст.656 ЦК України передбачає, що особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів,

мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачу реєстраційних документів і номерних знаків.

У даному Порядку міститься вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засвоїв, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з п. 40 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

Пунктом 42 Правил передбачено, що у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: «Транспортний засіб знято з обліку для реалізації».

Відповідно до п. 8 зазначених Правил, правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком №1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль.

Договір купівлі - продажу підлягає обов'язковій державній реєстрації та право власності на автомобіль виникає у набувача з моменту реєстрації транспортного засобу в органах ДАІ.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що при продажу спірного автомобіля позивачу, автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за відповідачем ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 5 липня 2007 року. Згідно з даними БД «РПС ДАІ» Донецької області спірний автомобіль зареєстровано на громадянина ОСОБА_3.(а.с.28).

Постановою державного виконавця ВДВС Володарського РУЮ Донецької області від 16 грудня 2013 року накладено арешт на належний ОСОБА_3 автомобіль в ході виконавчого провадження з примусового виконання рішення Володарського районного суду Донецької області від 13 лютого 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, оскільки позивач у встановленому законом порядку не набув права власності на автомобіль.

Крім того, вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на автомобіль не підлягають задоволенню також із тих підстав, що суд не підміняє собою інші органи влади, які уповноваженні законодавством для здійснення державної реєстрації автомобілів і дані повноваження не входять до компетенції суду.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду та вважає, що надана ним копія розписки від імені ОСОБА_3 про отримання грошових коштів за продаж автомобіля свідчить про укладення між ним та відповідачем в належному порядку договору купівлі-продажу автомобіля. Ці твердження позивач обґрунтовує висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 3 червня 2015 року у справі за позовом про стягнення коштів, набутих без достатніх правових підстав.

Апеляційний суд вважає, що доводи скарги є неспроможними, оскільки вимоги, заявлені ОСОБА_2 у даній справі, не є тотожними з тим спором, який був предметом перегляду Верховним Судом України та з приводу якого зроблені висновки вищим судом.

Доводи, наведені в скарзі, відносно виданої довіреності, неправильного вибору способу захисту та правовідносин, які склалися між ОСОБА_3 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», фактично зводяться до переоцінки доказів та відображають незгоду з висновками суду попередньої інстанції та їх оцінкою.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: С.А.Зайцева

Т.Г.Ігнатоля