Справа №409/825/15-ц
Пров.№2/409/774/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2015 року смт.Білокуракине
Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді: В.С.Полєна
при секретарі: В.М. Острогляд
за участю прокурора: Г.В. Путненко
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Білокуракинського району Луганської області в інтересах Білокуракинської центральної районної лікарні до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених на навчання,-
Прокурор Білокуракинського району Луганської області в інтересах Білокуракинської центральної районної лікарні звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених на навчання. Підставою для зверненим прокурора району з цим позовом до суду є те, що посадовими особами Білокуракинської ЦРЛ дотепер не вжито належних заходів щодо відновлення порушених економічних інтересів держави, внаслідок чого спричиняється шкода у вигляді невідшкодування до місцевого бюджету зайво витрачених коштів на навчання ОСОБА_1 та забезпечення населення відповідним медичним обслуговуванням.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у червні 2012 року відповідач ОСОБА_1 закінчила державний заклад «Луганський державний медичний університет» і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Педіатрія» та здобула кваліфікацію лікар (диплом спеціаліста НОМЕР_2 від 02.06.2012р.). Відповідно до наказу 842-к від 07.07.2012 року Головного управління охорони здоров'я Луганської облдержадміністрації «Про зарахування випускників вищих навчальних медичних закладів ІV рівня акредитації, що навчались за державним замовленням на посади лікарів-інтернів на 2012-2013 навчальний рік» зазначено про зарахування з 01.08.2012 року випускників ДЗ «Луганський державний медичний університет» та інших вищих навчальних закладів 2010, 2011, 2012 років, які навчались за державним замовленням на посадах лікарів-інтернів у закладах охорони здоров'я, до яких випускників направлено на роботу, згідно з додатком. У додатку зазначено, що до Білокуракинської центральної районної лікарні направлено лікаря-інтерна ОСОБА_1 за спеціальністю «Педіатрія» з базою проходження інтернатури у Луганській обласній дитячій клінічній лікарні на перший рік навчання. У направленні на роботу № 32 від 08.12.2011 року, виданого Департаментом кадрової політики, освіти, науки та запобігання корупції Міністерства охорони здоров'я України, зазначено, що ОСОБА_1 направляється в розпорядження Білокуракинської центральної районної лікарні для роботи на посаді лікар-педіатр з місячним окладом згідно штатного розкладу. Дата прибуття 01.08.2012 року. ОСОБА_1 23.07.2012 року написано заяву на ім'я головного лікаря Білокуракинської центральної районної лікарні з проханням прийняти її на посаду лікаря-інтерна з педіатрії з 01.08.2012 року з подальшим працевлаштуванням. Наказом № 77-к від 31.07.2012 року по Білокуракинській ЦРЛ ОСОБА_1 прийнято на посаду лікаря-інтерна з педіатрії з 01.08.2012 року. Того ж дня між замовником - Білокуракинською ЦРЛ та інтерном ОСОБА_1 укладено договір про інтернатуру за №3, предметом якого, визначеним у п. 1.1 є здійснення Виконавцем стажування інтерна в інтернатурі на базі закладу за спеціальністю «педіатрія» згідно з планом і програмою, затвердженими для спеціальності МОЗ України, а Замовник здійснює оплату праці інтерну, згідно з п. 2.1.1 вказаного Договору замовник зобов'язаний своєчасно направити інтерна до виконавця для проходження інтернатури.
Позивач вважає, що так як інтернатура - це учбовий, а не трудовий процесс, тому витрати, виплачені ОСОБА_1 в якості заробітної плати під час проходження інтернатури, є витратами на навчання.
Відповідно до п. 3.1.4 укладеного Договору про інтернатуру, ОСОБА_1 повинна була прибути до місця призначення і відпрацювати 3 (три) роки, але після закінчення строку інтернатури лікар ОСОБА_1 за місцем направлення на роботу не прибула, листом від 25.06.2014 ОСОБА_1 повідомила Замовника, що договірні відносини виконувати не буде в зв'язку з тим, що на території Луганської області проводиться антитерористична операція. Разом з цим, у телефоній розмові ОСОБА_1 поінформувала Замовника, що влаштувалася на роботу в м. Києві та відшкодовувати витрати, пов'язані з її навчанням в інтернатурі, не буде. Наказом № 81/1-к від 31.07.2014 року по Білокуракинській ЦРЛ, лікаря-інтерна з педіатрії ОСОБА_1 звільнено у зв'язку з закінченням строку трудового договору. Добровільно відшкодувати витрати понесені Білокуракинською ЦРЛ відповідач відмовляється.
Відповідач - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1, однак, згідно повернутих до суду листів, адресованих відповідачу ОСОБА_1, які містили копію ухвали суду про відкриття провадження по справі, копію позовної заяви з додатками, судові повістки про виклик до суду, ОСОБА_1 за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, відповідач вважається повідомленим належним чином про місце та час слухання справи. Заяви від відповідача до суду не надходили, у зв'язку з чим 12.05.2015 року, зі згоди позивача, судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши доповідь прокурора, який вважав необхідним позов задовольнити у повному обсязі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом установлено, що у червні 2012 року відповідач ОСОБА_1 закінчила державний заклад «Луганський державний медичний університет» і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Педіатрія» та здобула кваліфікацію лікар (диплом спеціаліста НОМЕР_2 від 02.06.2012р.)(а.с.9).
Відповідно до наказу 842-к від 07.07.2012 року Головного управління охорони здоров'я Луганської облдержадміністрації «Про зарахування випускників вищих навчальних медичних закладів ІV рівня акредитації, що навчались за державним замовленням на посади лікарів-інтернів на 2012-2013 навчальний рік» зазначено про зарахування з 01.08.2012 року випускників ДЗ «Луганський державний медичний університет» та інших вищих навчальних закладів 2010, 2011, 2012 років, що навчались за державним замовленням на посади лікарів-інтернів у закладах охорони здоров'я, до яких випускників направлено на роботу, згідно з додатком (а.с. 13). У додатку зазначено, що до Білокуракинської центральної районної лікарні направлено лікаря-інтерна ОСОБА_1 за спеціальністю «Педіатрія» (а.с.14-15).
У направленні на роботу № 32 від 08.12.2011 року, виданого Департаментом кадрової політики, освіти, науки та запобігання корупції Міністерства охорони здоров'я України, зазначено, що ОСОБА_1 направляється в розпорядження Білокуракинської центральної районної лікарні для роботи на посаді лікар-педіатр з місячним окладом згідно штатного розкладу (а.с.12).
ОСОБА_1 23.07.2012 року написано заяву на ім'я головного лікаря Білокуракинської ЦРЛ з проханням прийняти на посаду лікаря-інтерна з педіатрії з 01.08.2012 року з базою проходження інтернатури (а.с.10).
Наказом № 77-к від 31.07.2012 року по Білокуракинській ЦРЛ ОСОБА_1 прийнято на посаду лікаря-інтерна з педіатрії з 01.08.2012 року (а.с.18). Того ж дня між замовником - Білокуракинською ЦРЛ та інтерном ОСОБА_1 укладено договір про інтернатуру (а.с.11). Білокуракинської ЦРЛ обов'язки замовника, передбачені п.2.1.1-2.1.2 договору про інтернатуру щодо своєчасного направлення інтерна до місця проходження інтернатури та оплати праці інтерну згідно табелю на базі інтернатури виконані в повному обсязі.
Наказом № 81/1-к від 31.07.2014 року по Білокуракинській ЦРЛ, лікаря-інтерна з педіатрії ОСОБА_1 звільнено у зв'язку з закінченням строку трудового договору (а.с.19). Добровільно відшкодувати витрати понесені Білокуракинською ЦРЛ відповідач відмовляється.
Відповідно довідки, виданої Павлівською сільською радою Білокуракинського району Луганської області вих. № 264 від 19 березня 2015 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом».
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про освіту», випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 8 «Порядку про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням», затвердженого Постановою Кабінета Міністрів України від 22.08.1996 року № 992, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати не менше трьох років.
Згідно п. 14 «Порядку про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням», у разі не прибуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до п. 1.1 Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III - IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України № 291 від 19.09.1996 (далі -Положення) - спеціалізація (інтернатура) є обов'язковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти III - IV рівнів акредитації, медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюється кваліфікація лікаря (провізора) -спеціаліста певного фаху. У відповідності до п. 2.1 Положення в інтернатуру зараховуються випускники медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти III - IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів після складання державних іспитів та присвоєння кваліфікації лікаря (провізора) і отримання диплому з певної лікарської (провізорської) спеціальності. Виходячи з цього, можна зробити висновок, що інтернатура - це учбовий, а не трудовий процесс, тому витрати, виплачені ОСОБА_1 в якості заробітної плати під час проходження інтернатури, є витратами на навчання.
Згідно п. 6 «Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженого наказом № 367 від 25.12.1997 року Міністерством охорони здоров'я України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.1998 року за № 246/2686.
Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 23.01.1996 року № 77/96 особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу трудову угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки.
У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.
Саме такою відмовою працювати відповідач ОСОБА_1 завдала шкоду інтересам держави Україна, в особі Білокуракинської центральної районної лікарні, яке маючи потребу в лікарях відповідної кваліфікації, виділило на її навчання кошти з місцевого бюджету, проте спеціаліста так і не отримало.
Несплата на даний час відповідачем у добровільному порядку здійснених витрат на навчання порушує економічні інтереси держави та спричиняє шкоду у вигляді ненадходження коштів до місцевого бюджету.
Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.
Тому, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави сума судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 88, 179, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги прокурора Білокуракинського району Луганської області в інтересах Білокуракинської центральної районної лікарні - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 519 грн. 91 коп. на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області В. С. Полєно