Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/173/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Н. Ю.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

24.02.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді : Авраменко Т.М.

суддів: Кіселика С.А.,Суровицької Л.В.,

при секретарі : Кравченко Я.С.

за участю позивача та його представника

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства «Дім Буд-Плюс-С» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Дім Буд-Плюс-С» про розірвання договору оренди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до приватного підприємства «Дім Буд-Плюс-С» (далі - ПП) про розірвання договору оренди.

Зазначав, що в серпні 2011 року між ним та відповідачем укладено та нотаріально посвідчено договір оренди транспортного засобу для виробничої необхідності. За умовами договору відповідач зобов'язаний сплачувати орендну плату в розмірі 250 грн. щомісячно, проте свої зобов'язання за договором не виконує. Заборгованість з орендної плати за 12 місяців станом на 18 квітня 2014 року складає 3000 грн.

Просив розірвати договір оренди та зобов'язати відповідача повернути йому транспортний засіб.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2014 року позов задоволено, розірвано нотаріально посвідчений договір оренди автомобіля від 02 серпня 2012 року, зобов'язано відповідача повернути позивачу транспортний засіб та стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 415 грн. 89 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду, ухвалене з порушенням норм права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, права позивача не є порушеними, а тому судовому захисту не підлягають. Суд не врахував, що договір оренди автомобіля розірвано сторонами 18 січня 2013 року, що підтверджується листом позивача від 14 січня 2013 року, після чого з січня 2013 відповідач і припинив сплачувати позивачу орендну плату, а від отримання транспортного засобу позивач відмовився, що підтверджується актом.

В засіданні апеляційного суду позивач та його представник просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним та справедливим.

Апеляційним судом справа призначалася до розгляду на 23 грудня 2014 року, на 21 січня 2015 року, на 10 лютого 2015 року, 24 лютого 2015 року. Жодного разу відповідач в судове засідання не прибув (а.с.79,118,119,133-134, 145-146).

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не знаходиться.

Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідачем є юридична особа, місцезнаходження якої до 23 грудня 2014 року є м.Кіровоград, вул.Слави, 7, керівник ОСОБА_3.

Повідомлення про виклик в суд на 23 грудня 2014 року отримав ОСОБА_3 та представник за довіреністю ОСОБА_4 (а.с.112-114). 22 грудня 2014 року ОСОБА_4 подав заяву про скасування довіреності на представництво ним інтересів відповідача (а.с.115-116).

Повідомлення про виклик до суду на 21 січня 2015 року отримав ОСОБА_3 (а.с.121-122,126).

Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджується, що з 23 грудня 2014 року місцезнаходженням юридичної особи є м.Чернігів, проспект Миру,68, керівник ОСОБА_5, з 20 січня 2015 року керівник ОСОБА_6 (а.с.130-134,141-143).

За зазначеною адресою апеляційним судом направлялися відповідачу судові повістки (а.с.151), а також телеграма про виклик до суду з повідомленням (а.с.149), однак вони були не вручені, оскільки будинок знесений, на місці його розташування паркан (а.с.153-154,155). Також не врученими є судові повістки, направлені за попереднім місцезнаходженням відповідача (а.с.159-160).

Наведене свідчить, що відповідач належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи і його неявка не перешкоджає розглядові його апеляційної скарги (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскільки ухвалене судом першої інстанції рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержано, а доводи апеляційної скарги не є істотними (стаття 308 ЦПК).

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 02 серпня 2012 року нотаріально посвідчено договір найму (оренди) автомобіля, за умовами якого ОСОБА_2 передав приватному підприємству «Дім Буд-Плюс-С» у тимчасове платне користування строком на три роки належний йому транспортний засіб марки ПП. Наймач за користування транспортним засобом за кожен місяць не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплачує наймодавцю орендну плату в сумі 250 грн. шляхом перерахування коштів на платіжну картку наймодавця. У разі несплати орендної плати протягом трьох чергових платежів наймач на вимогу наймодавця зобов'язаний повернути транспортний засіб (а.с.4-5).

Пунктом 5.1.г укладеного між сторонами договору передбачено, що наймодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір та вимагати у наймача повернути майно протягом семи днів.

14 січня 2013 року ОСОБА_2 направив відповідачу лист про розірвання договору оренди в односторонньому порядку в зв'язку з несплатою орендної плати (а.с.89), ксерокопія якого долучена до апеляційної скарги, однак угоди про розірвання нотаріально посвідченого договору оренди сторони не уклали, відповідач предмет оренди позивачу не повернув.

Факт несплати орендної плати з січня 2013 року відповідач визнає (а.с.87).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку, що права позивача є порушеними, тому в зв'язку з несплатою орендної плати договір підлягає розірванню, а транспортний засіб - поверненню власнику. Рішення суду про задоволення позову грунтується як на умовах укладеного між сторонами договору, так і на нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Визначена статтею 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів.

Право наймодавця вимагати повернення речі у разі припинення договору найму передбачено статтею 785 ЦК України.

Таким чином, істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди, як сплата орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

При цьому згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Наведене свідчить, що норми статті 782 ЦК України та статті 15,16 ЦК України, ст.3 ЦПК України не позбавляють позивача права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди .

Підставою для відмови в позові відповідач також зазначав те, що на заяву позивача від 14 січня 2013 року про розірвання договору оренди в односторонньому порядку в зв'язку з несплатою орендної плати відповідач надіслав позивачу 05 грудня 2013 року повідомлення про передачу йому предмету оренди 12 грудня 2013 року, однак позивач за транспортним засобом не прийшов, що підтверджується актом (а.с.41-43).

Суд дав належну оцінку цим доводам, врахувавши, що позивач факт отримання такого повідомлення заперечує, а відповідач не надав докази отримання його позивачем. Передбачені законом підстави для переоцінки доказів у справі апеляційним судом відсутні.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 ,ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Дім Буд-Плюс-С» відхилити, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

судді: