Справа № 477/1852/15-ц
Провадження № 2/477/802/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,

за участю: представника позивача - не з'явилася,

відповідача - ОСОБА_1 (не з'явився),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитного боргу,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації цього банку, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2008 року в загальній сумі 23 661 грн. 65 коп.

Вказував, що 10 квітня 2008 року між публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір кредиту, за яким йому був наданий кредит у сумі 16700 грн. строком по 8 квітня 2011 року зі сплатою процентів за користування позичковими коштами в розмірі 24 % річних.

Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, тому просив стягнути з нього на свою користь зазначену заборгованість в повному розмірі.

В судове засідання представник позивача не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, а позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, надавши заяву з клопотанням розглядати справу без його участі, в якій також просив відмовити в задоволенні позову через пропуск строку позовної давності.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки письмових доказів у справі достатньо для її вирішення по суті, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

10 квітня 2008 року між публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" та ОСОБА_1 був укладений в письмовій формі кредитний договір №146Б-10.

Відповідно до умов договору, відповідачу був наданий кредит у сумі 16700 грн. 00 коп. строком на 24 місяця - по 8 квітня 2011 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 24 % річних. Погашення кредиту повинно було здійснюватися щомісячними платежами до 8 числа кожного місяця рівними ануїтетними платежами сумі 656 грн., що було визначено та узгоджено в підписаному сторонами графіком (п.п. 1.1.- 1.4. 2.5 договору).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Крім того, згідно зі ст. 546 та ст. 549 ЦК України зобов'язання може бути забезпечене неустойкою (штрафом, пенею), тобто у разі порушення боржником зобов'язання він повинен передати кредиторові певну грошову суму або інше майно.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ст.ст. 551, 552 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" повністю виконало взяті на себе зобов'язання, видавши ОСОБА_1 кошти в сумі 16700 грн.

Проте позичальник порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також процентів за користування ним, в зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість.

Відповідно до позовних вимог, станом на 31 липня 2015 року за ним рахується заборгованість в загальній сумі 23661 грн. 65 коп., яка складається з наступного: 15024 грн. 30 коп. - заборгованість за основною сумою кредиту, 6251 грн. 22 коп. - заборгованість по процентам, 2386 грн. 13 коп. - штраф за несвоєчасне погашення кредиту.

В той же час, ст. 257 ЦК України визначена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З матеріалів справи вбачається, що дія договору закінчилася 8 квітня 2011 року, тому позивач мав право на подачу позову до суду в межах трирічного строку позовної давності, тобто по 8 квітня 2014 року.

Однак позов був поданий у серпні 2015 року.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Саме до цього зводяться правові висновки, викладені у постановах Верхового суду України у справі № 6-757цс/1 від 1 липня 2015 року, у справі № 6-16/15 від 11 березня 2015 року, які є обов'язковими для застосування в силу ст. 360-7 ЦПК України.

В запереченнях на подану позовну заяву відповідач просив відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитного боргу в сумі 23661 грн. 65 коп. за договором кредиту № 146Б-10 від 10 квітня 2008 року - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко