Справа № 445/1054/15 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/783/7406/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивачки ОСОБА_3 і її представника - адвоката Леонтьєва О.В.; відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів за минулий час та до повноліття дитини, а також про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивачка з 1998 року перебувала у шлюбі з відповідачем від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6. Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 26.09.2008 року їх шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач перестав брати участь у вихованні неповнолітнього сина та не надає допомоги на його утримання, при тому, що їх син хворіє спадковим захворюванням шкіри та потребує додаткових витрат на лікування На даний час вона не має можливості повністю надавати матеріальне забезпечення сину, оскільки не працює, а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягувати аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі - по 1000 грн. щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 і до повноліття дитини, а також стягувати додаткові витрати на дитину викликані особливими обставинами в розмірі по 300 грн. щомісячно (а.с. 1).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошові сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.06. 2015 року і до досягнення сином повноліття.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати викликані особливими обставинами на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 10.06. 2015 року і до досягнення сином повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в розмірі по 700 грн. на дитину.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 66-68).

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_5

Апелянт просить рішення суду змінити та зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього, до 400 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального права.

Вважає, що суд не дав належної оцінки тому, що: він ніде не працює, оскільки не може знайти роботу, та часто хворіє; вдруге одружений і має дитину від цього шлюбу; має хвору матір, інваліда 3-ої групи, яку змушений утримувати; у матеріалах відсутні докази про видатки позивачки на лікування сина (а.с. 71-72).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивачки і її представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Законом України від 17 вересня 2015 року № 704-УІІІ з 01.09.2015 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6-ти до 18 років встановлено у розмірі 1 455 грн.

Відтак, присуджений судом розмір аліментів (700 грн.) є меншим від 50 % (половини) законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для віку, який має дитина сторін спору.

Позивачка ОСОБА_3 не працює, оскільки на її утриманні та вихованні є ще одна дитина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, на яку вона отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 1012 грн. 50 коп. (а.с. 107-110).

Оглядом в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції оригіналів трудової книжки та закордонного паспорта громадянина України відповідача (апелянта) встановлено, що останній є працездатною особою, за фахом - водій-автокранівник, однак тривалий час ніде не працює і з липня 2012 року на обліку в центрі зайнятості, як особа, що шукає роботу, він не перебуває. В той же час протягом 2013-2015 років відповідач здійснював чисельні поїздки за межі України.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги про те, що розмір аліментів, присуджений судом до стягнення з відповідача на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився, в сумі 700 грн. є завишеним, до уваги прийматися не можуть.

Частиною 1 ст.185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а частиною 2 ст. 185 СК - що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позовна вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину щомісячно в сумі 300 грн. позивачкою обгрунтовувалася лише довідкою про наявність у дитини різновиду іхтіозу - без обгрунтування належними та допустимими доказами цих додаткових витрат, їх розміру та тривалості, а саме: чи ці витрати пов'язані з витратами на ліки та лікування (які саме ліки та лікування необхідні та протягом якого часу, їх вартість тощо), чи ці витрати пов'язані з додатковим харчуванням дитини (докази про необхідність такого харчування, його тривалість і раціон тощо).

Відтак, у суду не було правових підстав для задоволення цієї позовної вимоги, а тому у її задоволенні слід відмовити за недоведеністю, що не перешкоджає повторному зверненню до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину - за умови підтвердження цієї позовної вимоги належними та допустимими доказами.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 1-4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 частково задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні цієї позовної вимоги за її недоведеністю.

В решті рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: