Справа №618/500/15-ц
Провадження №2/618/136/15
31 серпня 2015 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Рябоконь Є.А., з участю секретаря Рябенко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, вона є власником ? частини домоволодіння за адресою: вул. Перемоги, 232 в с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області. В її частині домоволодіння зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який фактично там не проживає більше року. На вимоги добровільно знятися з реєстраційного обліку з домоволодіння відповідач відмовляється. Дані обставини позбавляють позивача можливості вільно на власний розсуд користуватися і розпоряджатися своїм майном, порушуючи її законні права.
В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяви, в яких позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути в її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 викликався в судові засіданні за адресою місця реєстрації згідно вимог абз. 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, однак в судові засідання повторно не зявився. Рекомендовані листи до судових повісток повернуті до суду з поштовими відмітками про те, що відповідач за зазначеною адресою не проживає. Згідно абз. 5 ч. 5 цієї ж статті, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 24 листопада 2005 р., виданого Тавільжанською сільською радою Дворічанського району Харківської області, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить ? частина житлового будинку за адресою: с. Тавільжанка, вул. Перемоги, № 232 Дворічанського району Харківської області.
Згідно довідки Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 03.06.2015 р. № 02-29/384 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 232.
Згідно депутатського акту обстеження домоволодіння від 03 червня 2015 року за адресою: с. Тавільжанка, вул. Перемоги, б. 232 Дворічанського району Харківської області там зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2. Фактично проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_3. ОСОБА_2 не проживає за вищевказаною адресою з червня 2014 року.
Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319. 321 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.
При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, право користування житлом має речово - правовий характер та на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні може бути припиненим.
Згідно зазначеного вище акту від 03 червня 2015 р., ОСОБА_2 з червня 2014 р., тобто понад 1 рік за адресою: с. Тавільжанка, вул. Перемоги, б. 232 не проживає.
Таким чином, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем права позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Дослідивши докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 208, 210, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Перемоги, б. 232 в с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя Є.А. Рябоконь