Справа № 159/3963/15-ц
Провадження № 2/159/1561/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року м. Ковель Волинської області

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області цивільну справу за позовом ремонтного житлово - комунального підприємства № 1 (м. Ковель Волинської області) до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що його діяльністю є забезпечення виконання комплексу робіт на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження житлових будівель та техобладнання. У АДРЕСА_1 проживає відповідач, яка користується його послугами, що надаються безперебійно. Незважаючи на вимоги чинного законодавства: п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями (далі Правила), Закону України «Про житлово комунальні послуги», відповідач надаваних ним послуг не оплачує, внаслідок чого за станом на 01.07.15 р. утворилась заборгованість в розмірі 12 218 грн. 85 коп.. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на його користь вказану суму боргу та судові витрати у справі.

У подальшому представник позивача подала суду заяву про збільшення позовних вимог, заявивши у послідуючому, що таку заяву не підтримує.

23.10.15 р. представником відповідача було подано до суду письмове заперечення проти позову, вмотивоване тим, що позивач не надав жодного доказу існування правовідносин між сторонами і наявності у нього права вимоги спірної суми у спірному періоді. Розрахунок нарахування по квартплаті (далі розрахунок) відповідачеві не є розрахунком оплати на фактично надані послуги, так як містить лише загальні суми нарахувань; не скріплений печаткою та обліковим документом, допустимим чи належним доказом у справі не є. Зазначає, що оскільки відповідач є власником, а не квартиронаймачем, то вона не зобов»язана вносити плату за оренду помешкання. У розрахунку зазначено період нарахування: з жовтня 2005 р., сальдо на кінець вересня 2005 р. 1 850 грн. 46 коп., а тому, виходячи із щомісячних нарахувань, спірний період позивачем визначено, орієнтовно, із середини 2002 р.. Зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства між сторонами мав би бути укладений письмовий договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території з 18 - ма істотними умовами. Зазначає, що оскільки законодавчо обов»язок підготовки договору покладено на виконавця послуг, він має ініціювати його укладення, чого не зробив. Внаслідок такої бездіяльності позивача відповідач не була ознайомлена з конкретними умовами надання позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, їх переліком, обсягом, вартістю, що відповідач розцінює як введення її в оману. Відповідач довідалась, які послуги позивач мав їй надавати, якої якості, обсягів, та аналізуючи реальний стан речей, вважає, що позивач не має права вимоги спірних коштів ще й тому, що багато років поспіль надає послуги низької якості, не у повному обсязі, а за деякими тарифікованими позиціями не надає таких взагалі. Зазначає, що послуги з освітлення під»їзду не надаються, мешканці проводять заміну лампочок самостійно за власний рахунок; світильники перед входами у під»їзд і тамбур знаходяться у аварійному стані; внутрішньобудинкова електропроводка знаходиться у занедбаному і неналежному стані; ржаві і зношені труби за 34 р. експлуатації, несправна запірна арматура внутрішньобудинкової мережі холодного водопостачання потребують заміни. Протягом останніх 20 р. поточного ремонту конструктивних елементів, інженерних і технічних пристроїв будинку, елементів зовнішнього благоустрою, розташованих на прибудинковій території позивач не проводив. Тривалий час грибок руйнує стіни сходинкової клітки під»їзду будинку, однак, позивач жодних заходів не вживає. Підготовка будинку до експлуатації в зимові періоди не проводиться. Внутрішні (тамбурні) двері, вікна сходинкової клітки повністю зношені, зруйновані, потребують заміни. Панелі за останні 20 р. було пофарбовано лише у 2015 .. Покрівля у деяких місцях протікає тривалий час. Цоколь будинку має неестетичний вигляд і потребує поточного (косметичного) ремонту, якого не було останніх 20 р.. Металева решітка для витирання ніг перед під»їдом будинку відсутня. Козирок над входом у під»їзд будинку знаходиться у аварійному стані, руйнується та потребує заміни. З часу прийняття позивачем будинку на обслуговування, позивач жодних робіт по ремонту елементів зовнішнього благоустрою, оздоблення прибудинкової території не проводив. Технічна землевпорядна документація щодо прибудинкової території відсутня і межі такої не встановлено, хоча за її обслуговування позивач вимагає оплати. За останні 20 р. позивач не проводив належного обслуговування, у т. ч. чищення димовентиляційних каналів. Просить у задоволенні позову відмовити.

Тоді ж представником відповідача подано до суду заяву про застосування загального строку позовної даності до вимог позивача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю з підстав, вищевказаних. Суду додатково пояснила, що позивач є балансоутримувачем вищевказаного будинку за уповноваженням Ковельської міськради. Відповідач будь - якими пільгами не користується, попередньо подала до суду заяву про скасування судового наказу, виданого за заявою позивача, з тих мотивів, що договір між сторонами не укладено. Судовий наказ було скасовано, однак, відповідні договірні правовідносини між сторонами склались та існують фактично. Відповідач боргу не погашає. Відповідачеві позивачем було надіслано рекомендованим листом 2 прим. проекту Типового договору з утримання будинку та прибудинкової території, що залишилось без реагування. З позовом до відповідача про спонукання до укладення договору чи визнання договору таким, що укладений, позивач не звертався. У, зокрема, січні 2011 р., мало місце внесення відповідачем плати. Позивач неодноразово звертався до суду із заявою про видачу судового наказу. Позивач враховує, що відповідач є споживачем надаваних позивачем комунпослуг, та термін кварт. плата у розрахунку застосовано помилково. Як власники, так і квартиронаймачі мають обов»язок по сплаті коштів на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач проживає у вказаній вище квартирі, є її власником. Нарахування здійснено з врахуванням площі квартири, без врахування кількості її фактичних мешканців. Тривалий час позивач, дійсно, не звертався з позовом до відповідача, а лише із заявами про видачу судового наказу. Судовий наказ був у подальшому скасований. Відповідач на роботу позивача (ненадання послуг чи надання неякісних послуг) не скаржилась. Будь - яких актів з приводу недоліків у наданні позивачем послуг, складено не було. Позивач послуги надає і у зв»язку з цим несе матеріальні витрати. Зокрема, позивач надає послуги:

- миття під»їзду двічі на місяць під контролем майстра будинку ОСОБА_4;

- прибирання прибудинкової території, площа якої відповідає схемі у техпаспорті на будинок. З приводу розміру прибудинкової території позивач ще у 2013 р. звернувся до Ковельської міськради з приводу виготовлення відповідної землевпорядної техдокументації;

- вивезення та утилізація твердих побутових відходів тричі на тиждень один раз на день;

- вивезення великогабаритних відходів щоденно;

- техобслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання;

- дератизація 1 р. щокварталу;

- обслуговування димовентиляційних каналів (перевірка 1 р. в рік); поточний ремонт (дрібний);

- освітлення місць загального користування;

- техобслуговування ліфтів;

- обслуговування електропроводки. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні 14.12.15 р. позову не визнала, суду пояснила, що позивач не надавав такої послуги як чистка димоходів і у отриманні такої послуги вона не підписувалась.

Представник відповідача у судовому засіданні позову не визнав, суду пояснив, що позивач вважає себе балансоутримувачем, яким не є. За тарифікованими позиціями по наданню послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, всі послуги мають бути якісними. Позивач неналежно обслуговує димовентиляційні канали - не чистить їх 1 р. в рік, про що пояснила і представник позивача. Площа і межі прибудинкової території документально не оформлені, а тому позивач не має права вимоги плати за обслуговування невизначеної площі прибудинкової території. Внутрішньобудинкові мережі (теплопостачання, гарячого та холодного водопостачання, водовідведення, електропостачання (внутрішньобудинкова загальна, мережа освітлення) потребують профробіт, техобслуговування. Позивач має обслуговувати і внутрішньобудинкову електропроводку. Зміст послуги «освітлення місць загального користування» включає у собі і обслуговування електропроводки освітлення місць загального користування (сходинкової клітки під»їзду), і вчасну заміну лампочок освітлення. Послуга освітлення місць загального користування, фактично, не надається; електропроводка не обслуговується. Мережі водопостачання та водовідведення з 01.04. передані на обслуговування ПТМ «Ковельтепло», «Ковельводоканалу» відповідно. За Правилами, при виконанні робіт мають складатись відповідні акти. Труби та вентилі цих мереж - зношені і функціонують з часу прийняття будинку в експлуатацію. Конструкції, елементи будинку не ремонтуються, що пришвидшує руйнування будинку. Роботи по виведенню грибків при залученні профільних організацій не проводяться. Доказів існування гризунів у підвальних приміщеннях будинку та факту їх знищення позивач не надав і така послуга не надається. Згідно з чинним законодавством, правовідносини між сторонами мають бути виключно договірними. Договір повинен мати 18 умов, бути деталізованим, передбачати відповідальність сторін. Позивач не довів, що рекомендованим листом відправив відповідачеві проекти договору з утримання будинку та прибудинкової території та такий відповідач не отримувала. У випадку надіслання таких, позивач мав би звернутись до суду з позовом про спонукання позивача до укладення договору, чого зроблено не було. Договір має бути підготовленим позивачем, а не відповідачем. Позивач не довів суду і того, що проплати, вказані у розрахунку, було здійснено відповідачем і таке він заперечує. Позивач вимагає у відповідача кошти безпідставно, вказуючи, що це квартплата, хоча відповідач власник житла. Строк позовної давності пропущено відповідачем безпричинно. Відповідач не має доказів ненадання послуг позивачем. Порядок доведення інформації про тарифи на послуги позивача, відповідачеві не відомий. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач проживає у вищезазначеній квартирі, позивачем на її ім»я відкрито особовий рахунок.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМ України від 08.10.92 р. N 572 (далі Правила користування), власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку, його технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Власник квартири зобов'язаний, серед іншого, укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що відповідач у спірному періоді фактично користувалась послугами позивача, хоча вважає, що деякі з них не надавались, а деякі - надавались, але не якісно.

Так, з розрахунку суми боргу, наданого суду позивачем слідує, що на особовий рахунок, відкритий позивачем на ім»я відповідача у різні місяці 2005, 2007 2009, 2010, 2011 р. р. надходили грошові кошти.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Та обставина, що 16.01.15 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області було видано наказ про стягнення суми боргу з ОСОБА_3 на користь РЖКП № 1 в сумі 10 720 грн. 08 коп., що був скасований з огляду на надходження відповідної заяви ОСОБА_3, що була обґрунтована наявністю спору про право у зв»язку з відсутністю письмового відповідного договору між сторонами, стверджується як копією сторінки з текстом ухвали суду від 19.02.15 р. у справі № 159/729/15 ц провадження №» 2 с/159/4/15, так і поясненнями представника позивача.

Особи, які беруть участь у справі, у судовому засіданні 14.12.15 р. не заперечили, що вищезазначений судовий наказ скасовано у зв»язку з тим, що суд визнав існування спору про право, що виник між сторонами.

Як показала суду свідок ОСОБА_5, вона фактично проживає у вищевказаному будинку з 1989 р. по даний час. Наприкінці 80 - х у 90 р. р. було затоплено її та відповідача квартиру через переповнення вмісту бака для обігріву будинку. Позивач згодом усунув причину затоплення. Лампочки у під»їзді будинку замінюють його мешканці, а за зверненнями останніх двічі на місяць - позивач. У 2013 р. позивач лампочки не замінював і вона на своїй площадці замінювала їх за власні кошти. Тричі за час її проживання у будинку, там проводився косметичний ремонт. Вікна між 8 та 7 поверхами не мінялись, хоча належно не зачиняються, потребують капітального ремонту. Шибки у вікнах позивач вставляє при зверненні. Панелі у будинку було пофарбовано кілька разів. На стінах квартири під час опалювалювального сезону з»являється пліснява. Один із двох плафонів на сходинковій клітці - побитий, однак, всі лампочки ніколи не горіли, часто тріскають. У 2014 р. у під»їзді було встановлено металеві двері, при цьому плафони на першому поверсі було замінено. У 2015 р. у під»їзді було зроблено косметичний ремонт, все було пофарбовано і в даний час його стан - нормальний. У 2014 2015 р. р. під»їзди - миються. Ліфт інколи не працює. Біля будинку прибирають щодено чи через день. Сміття вивозиться вчасно. Територія біля будинку нині у належному стані. На протязі тривалого часу гризунів у будинку немає. Димовентиляційні ходи позивачем прочищаються за зверненням. Електропроводка давно не мінялась. Вона особисто борг перед позивачем має лише за жовтень 2015 р..

Свідок ОСОБА_6 суду ствердила, що вона часто бувала в гостях у квартирі відповідача і бачила, що у коридорі під»їзду не були пофарбовані панелі, не було лампочок, квартира відповідача була затоплена. У квартирі відповідача вона бачила грибок, чого на сходинковій клітці не помічала. Це були наслідки затоплення квартири відповідача у кінці 1990 р.. Вона буває у відповідача 1 2 р. на місяць. З 2005 по 2015 р. затоплення не було. Останній рік вона бачила, що у коридорі будинку відповідача більше порядку, панелі пофарбовані, чисто, є освітлення, вивозиться сміття, територія прибрана. У 2013 2014 р. р. стан під»їзду був гіршим, панелі були нефарбованими. Бували випадки, що ліфт не працював, у під»їзді не було освітлення і лампочки для заміни позивачем придбавали мешканці. Зовні ремонту будинку проведено не було. Відповідач повідомляла їй особисто, що вона, дійсно, не вносить плату за квартиру.

Тобто, свідки ствердили ту обставину, що позивачем надаються такі послуги як освітлення місць загального користування, прибирання, вивіз сміття, відходів, ремонт, фарбування і відповідач, проживаючи у будинку, користується послугами позивача фактично, хоча ряд наданих послуг піддається критиці з точки зору їх якості.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_5 у тій їх частині, що ряд послуг позивачем надавався неякісно, а ряд не надавався, так як вказаний свідок, відповідно до даних її паспорта, лише у 2013 р. значиться проживаючою у будинку, де проживає і відповідач. Свідок зазначає, що лампочки освітлення вона замінювала за власний рахунок, хоча за заявою мешканців будинку заміну лампочок проводив позивач. З цього суд приходить до висновку, що заміна лампочок за власний рахунок мешканцями будинку була їх власною ініціативою, а відповідна заява до позивача потягла б за собою заміну таких лампочок саме позивачем. Свідок зазначає, що стан якості надаваних позивачем послуг став покращуватись лише у 2015 р., однак, показала суду, що вона особисто сплачує позивачеві за послуги як належно надані. Свідок показала, що в даний час покрівля не протікає та грибка у коридорі під»їзду вона не помічала.

Показання вищезазначеного свідка спростовують доводи представника відповідача у тій їх частині, що позивачем послуги з освітлення під»їзду не надаються, ремонтні роботи не проводяться, протікає покрівля у спірному періоді.

Суд критично оцінює і показання свідка ОСОБА_6 з огляду на те, вона не мешкає у будинку, де мешкає відповідач, приходить туди час від часу в гості.

Показання вищезазначеного свідка спростовують доводи представника відповідача у тій їх частині, що позивачем ремонтні роботи не проводяться, протікає покрівля у спірному періоді.

Суд також враховує, що обидва свідки, крім того, даючи свої показання, свідчили про наявність у плісняви та вологості, що було викликане затопленням квартир свідка ОСОБА_5 та відповідача, що мало місце наприкінці 80 - х у 90 р. р., а не у спірному періоді.

Суд приймає до уваги, що, як слідує із копії службової записки працівника РЖКП 1 ОСОБА_4 від 23.10.15 р., послуги з освітлення під»їзду будинку надаються по мірі потреби заміна лампочок, що підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_5. У 2012 р. позивачем було проведено ремонт пристосування для вибивання коврів, у 2014 р. було встановлено нову пісочницю, у 2015 р. було відремонтовано лавку біля будинку. У 2015 р. на території двору біля будинку було проведено ямковий ремонт асфальтного покриття. Внутрішні (тамбурні) двері та козирок у під»їзді заміни не потребують, вікна перебувають у задовільному стані, покрівля не протікає. У 2015 р. було проведено ремонт у під»їзді і відремонтовано цоколь.

Як вбачається з наданої позивачем відомості про використання будматеріалів в період з 01.08.12 р. по 31.07.15 р. по буд. № 2 по вул. С. Бандери, всього використано будматеріалів, що є відповідними до характеру послуг позивача та об»єкту утримання, на загальну суму 9 556 грн. 34 коп., що відповідачем та її представником не спростовано у судовому засіданні.

Відповідно до наданих суду позивачем даних про капремонт у буд. № 2 по вул. С. Бандери в період серпня 2012 р. по липень 2015 р., у квітні 2012 р. було проведено заміну електропроводки, у квітні 2013 р. електролічильника, у вересні 2014 р. було проведено ремонт внутрішньобудинкових мереж теплопостачання, у липні 2014 р. було проведено ремонт м»якої покрівлі, у березні 2015 р. було проведено ремонт мереж водопостачання. водовідведення, теплопостачання, що відповідачем та її представником також не спростовано у судовому засіданні.

Як слідує з копій аркушів журналів: огляду димових та вентиляційних каналів у 2 півр. 2012, 13 р. р.; перевірки вентиляційних каналів та навчання населення правилам пожежної безпеки у 2 пвр. 2014 р., така перевірка була проведена трубочистом ОСОБА_7 у квартирі відповідача під розпис мешканця квартири.

Посилання представника відповідача на ту обставину, що вищезазначені відомості про проведену позивачем роботу стосовно димовентиляційних каналів є сфальсифікованими, суд до уваги не приймає з огляду на те що доказів фальшування позивачем такого доказу ні відповідачем, ні її представником суду не надано і такі посилання є голослівними.

Тобто, посилання представника відповідача на те, що позивач не надав жодного доказу існування правовідносин між сторонами і наявності у нього права вимоги спірної суми у спірному періоді, не знайшли свого ствердження у судовому засіданні.

Суд враховує, що розрахунок нарахування боргу, наданий суду позивачем, фактично, підтверджує існування заборгованості по оплаті послуг позивача, а не квартирної чи орендної плати, хоча містить такий термін як «квартплата», а відповідач, безумовно, і у ті місяці, що коли вносила плату за послуги позивача, вносила її не як квартиронаймач квартирну плату чи орендар орендну плату, а як власник квартири - оплату послуг позивача згідно з тарифами.

Останнє підтверджується як розрахунком боргу, так і копією ухвали суду від 19.02.15 р., відповідно до змісту якої, відповідач, звертаючись до суду із заявою про скасування судового наказу, зазначала, що РЖКП 1 послуги, за які нарахував плату ( а не квартирну плату), надає не у повній мірі.

Аналогічне ствердила у судовому засіданні і представник позивача.

Згідно з п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, власники приватизованого житла у багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Представник позивача не заперечила, що між сторонами не укладено договору з утримання будинку та прибудинкової території, хоча зазначила, що позивачем рекомендованим листом відправлено відповідачеві два примірники проекту договору, що залишено останньою без реагування.

При цьому, суд враховує, що позивачем, дійсно, надано докази отримання відповідачем його п письмової кореспонденції № 45004 01 13961 0 у серпні 2015 р.

П. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», дійсно, передбачено укладення договору, підготовленого позивачем на основі типового договору, споживачами послуг.

Суд приходить до висновку, що, незважаючи на відсутність укладеного у письмовій формі відповідного договору між сторонами на даний час, в силу положень п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», відповідач як споживач зобов'язана оплачувати надані їй житлово - комунальні послуги у строки, встановлені законом.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМ України № 572 від 08.10.92 р., власники приміщень повинні вносити плату за комунальні послуги згідно встановлених тарифів не пізніше 10 числа наступного за звітнім місяця.

Однак, відповідачем зазначені норми законодавства не виконано, комунальні послуги позивача у спірному періоді оплачено не у повній мірі при фактичному отриманні таких.

Зокрема, такі послуги позивача як прибирання сходових кліток у 2014 2015 р. р., прибирання прибудинкової території у спірному періоді, вивезення та утилізація твердих побутових відходів у спірному періоді, вивезення грубих негабаритних відходів у спірному періоді, дератизації у спірному періоді, поточний ремонт у 2015 р., освітлення місць загального користування у 2015 р., що, позивачем надавались на належному рівні, про що ствердили свідки, та щодо яких будь - яких претензій (скарг, звернень заяв тощо) відповідач позивачеві не пред»являла, однак, оплату яких однаково не здійснювала.

Стосовно питання якості надаваних позивачем відповідачеві у спірному періоді житлово комунальних послуг, існування самого факту чи фактів надання чи ненадання всіх чи певних послуг, то, обговорюючи це питання, суд виходить з того, що, згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом від 17.05.05 р. № 76 Держкомітету України з питань житлово комунального господарства, що зареєстровано в МЮ України 25.08.05 р. за N 927/11207 (далі Правила утримання), житлово - комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Як передбачено положеннями ст. 18 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України «Про житлові - комунальні послуги», що врегульовує оформлення претензій споживачів до виконавців, у разі порушення виконавцем умов договору, споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта - претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт - претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта претензії, він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт - претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

Однак, у спірному періоді відповідач не оформляла претензій як споживач до позивача як до виконавця про порушення ним умов Типового договору; не викликала його представника для складення та підписання акта - претензії споживача для зазначення строків, видів, показників порушень тощо.

Доказів того, що позивач у спірному періоді таким чином вів свою господарську діяльність, що не забезпечував умови проживання відповідача у її житлі; або що така його діяльність унеможливила проживання чи перебування відповідача у її квартирі у вказаному будинку, відповідачем суду не надано.

Відповідач також не надала суду доказів того, що у спірному періоді вона змушена була укладати будь - які інші договори про надання послуг, що надаються позивачем, з іншими, крім позивача, особами. Не надано відповідачеві суду доказів і того, що вона за власний кошт та власними силами реалізовували ті роботи чи дії, як то: прибирання, вивіз сміття, облаштування будинку, території, заміна лампочок, ремонтні роботи тощо, що входять в коло обов»язків позивача, у спірному періоді.

Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. ст. 20, 21 Закону «Про житлові - комунальні послуги» правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово - комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про падання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Правовідносини між сторонами з цього приводу врегульовувано Типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі Типовий договір), затвердженим постановою КМ України від 20.05.09 р. N 529.

В силу п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», відповідач як споживач була зобов'язана оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені, у даному випадку, чинним законодавством.

Так, з огляду на зміст п. 5 Типового договору, згідно з яким розрахунковим періодом був календарний місяць, п. 7 Правил користування, згідно з яким власники приміщень повинні вносити плату за комунальні послуги згідно встановлених тарифів не пізніше 10 числа наступного за звітнім місяці; у відповідача у спірний період існував обов»язок по вчасній оплаті послуг позивача у відповідності до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги».

Як слідує з копії довідки серії АБ № 44 35 64 з ЄДРПОУ, виданої 03.10.12 р., позивач є комунальним підприємством, що здійснює відповідні види господарської діяльності, що відповідачем та її представником не оспорюється.

Сума заборгованості визначена позивачем відповідно до затверджених органами місцевими самоврядування тарифів та зауважень у суду не викликає. Вартість кожної послуги, структура якої затверджена належно, визначена на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування.

Витрати, понесені позивачем на виконання своїх обов»язків у спірному періоді, підтверджені відомостями на використання будматеріалів, по будинковим обліком доходів і витрат у 2014 р., даними про капітальний ремонт у будинку за серпень 2012 р. серпень 2015 р. р., копією службової записки майстра дільниці від 23.10.15 р.; копіями аркушів журналу огляду димових та вентиляційних каналів у 2 - му півріччі 2012, 2013 р., 1 му півріччі 2014 р..

Відповідно до ст. ст. 20, 21 Закону «Про житлові - комунальні послуги» правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово - комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово - комунальних послуг у строки, встановлені договором або. як у випадку, коли між сторонами не укладено відповідний письмовий договір, але правовідносини зобов»язальні склались та фактично та існують, - законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Підстав для зменшення плати відповідачеві за невиконання чи неналежне виконання позивачем послуг, суд не вбачає.

Згідно положень ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки оплата послуг позивача щомісячна, що випливає з положень Типового договору та вимог чинного законодавства, то, на думку суду, про порушення свого права він дізнався 01.07.12 р..

Разом з тим, з огляду на положення ст. 264 ЦК України, згідно з якою позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до боржника, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

А тому суд враховує, що позивачем 14.12.17 р. було подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по оплаті за надані послуги, на підставі якої Ковельським міськрайсудом Волинської області 16.01.15 р. було видано відповідний судовий наказ. Вказаний судовий наказ було скасовано вищезазначеною ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 19.02.15 р., що особами, які беруть участь у справі не оспорюється.

Тобто, суд враховує, що подачею до суду вищезазначеної заяви позивача про видачу судового наказу, перебіг строку позовної давності стосовно вимоги позивача було перервано .

Разом з тим, заява представника відповідача про застосування строку позовної давності підставною, слід застосувати загальний строк позовної давності до вимог позивача, задовольнивши їх за період з 01.12.11 р. по 30.06.15 р. включно.

Підстав вважати, що позивачем строк позовної давності пропущено поважних причин, суд не вбачає.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 13, 18, 20, 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою КМ України № 572 від 08.10.92 р., керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212 218, ч. 1 ст. 95, ст.105 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 260, 261, ч. 2 ст. 264 ЦК України, ст. ст. 67, 151 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ремонтного житлово - комунального підприємства № 1 (м. Ковель Волинської області) заборгованість по оплаті за житлово - комунальні послуги в сумі 7 425 (сім тисяч чотириста двадцять п»ять) грн. 44 коп. за період з 01.12.11 р. по 30.06.15 р. включно, та судові витрати по справі в сумі 148 (сто сорок вісім) 60 коп..

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутніми при його проголошенні, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий:ОСОБА_8