Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/1214/13-ц
Провадження № 2/391/222/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2015р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Ревякіної О.В., при секретарі Русін В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Компаніївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Компаніївської селищної ради Компаніївського району Кіровоградської області, третя особа державний нотаріус Компаніївської державної нотаріальної контори Іванова Олександра Олександрівна про визнання будівельних матеріалів спільною сумісною власністю подружжя та скасування рішення органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

Восени 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Компаніївської селищної ради Компаніївського району Кіровоградської області, третя особа державний нотаріус Компаніївської державної нотаріальної контори Іванова Олександра Олександрівна про визнання будівельних матеріалів спільною сумісною власністю подружжя та скасування рішення органу місцевого самоврядування. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до заповіту від 18.07.2006 року позивач являється спадкоємцем всього майна ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак, до складу спадкового майна, що перейшло позивачу в порядку спадкування, не було включено ? частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний будинок було збудовано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період шлюбу, в зв'язку з чим ОСОБА_4 до моменту державної реєстрації вказаного майна мала право на будівельні матеріали та обладнання, однак не могла реалізувати своє право за життя, оскільки будинок не було введено в експлуатацію. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 отримав свідоцтво на право власності на будинок на підставі рішення орану місцевого самоврядування № 176 від 07.12.2009 року, яке позивач просить скасувати в частині визначення єдиного власника ОСОБА_5 Також позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя будівельні матеріали, з яких побудовано спірне домоволодіння, визнати право власності за ОСОБА_4 на ? частину будівельних матеріалів, що були використані при будівництві спірного будинку.

30.12.2013 року позивач надав уточнену позовну заяву, в якій просив визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будівельні матеріали, з яких побудовано домоволодіння АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_1 право на ? частину будівельних матеріалів, які використані при будівництві домоволодіння та скасувати п.2,3 рішення виконавчого комітету Компаніївської селищної ради № 176 від 07.12.2009 р. в частині визнання єдиного власника на всі матеріали, які використані для закінченого будівництва.

Представники позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, зазначивши, що спірний будинок подружжя будувало разом, тому він є спільною сумісною власністю подружжя, а ОСОБА_4 мала право на ? частину будівельних матеріалів. Позивач, як спадкоємець за заповітом, після смерті ОСОБА_4 успадкував право на ? частину будівельних матеріалів, оскільки спірний будинок за життя спадкодавця не було введено в експлуатацію.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, просила відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що ОСОБА_5 через два роки після смерті дружини ОСОБА_4 оформив право власності на спірний будинок та отримав відповідне свідоцтво. За життя ОСОБА_4 не вчиняла жодних дій щодо реалізації свого права на будинок, її волевиявлення щодо спірного будинку не відоме. Крім того, вказала, що спірний будинок було збудовано ОСОБА_5 з матеріалів, придбаних ним до шлюбу, підстав скасування рішення Компаніївської селищної ради не має, оскільки на час прийняття рішення позивач не вчиняв жодних дій щодо оформлення спадщини на будівельні матеріали.

Представник Компаніївської селищної ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Третя особа Іванова О.О. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали інвентаризаційної справи на спірне домоволодіння, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 17.09.2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 12.12.2012 р. встановлено, що ОСОБА_5 з 16.03.1971 р. проживав в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5., яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4. Земельна ділянка під індивідуальну забудову за адресою: АДРЕСА_2 надана за рішенням виконкому Компаніївської селищної ради №6 від 15 квітня 1970 року ОСОБА_4. Рішенням виконкому Компаніївської селищної ради №5 від 14 березня 1975 року за заявою ОСОБА_4. документи на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 переоформлені на ім'я ОСОБА_5, з внесенням відповідних змін до свідоцтва про забудову садиби за вказаною адресою. В 1976 році номер будинку по АДРЕСА_1 було змінено з НОМЕР_1 на НОМЕР_2 (а.с. 65-69, 70-72).

Позивач ОСОБА_1 відповідно до заповіту є спадкоємцем ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18, 19).

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 вчинив дії по прийняттю в експлуатацію спірного житлового будинку, будівництво якого було розпочато та тривало ще за життя ОСОБА_4 Рішенням виконкому Компаніївської седищної ради №176 від 7 грудня 2009 року затверджено висновок про технічний стан житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1, на підставі якого ОСОБА_5 видане свідоцтво про право приватної власності на зазначений будинок від 29 грудня 2009 року. Відповідно до матеріалів інвентарної справи спірний будинок побудований приблизно у 1984 році, але в експлуатацію прийнятий не був. ОСОБА_5 в суді при розгляді іншої справи зауважив, що будував будинок з власних будматеріалів, ОСОБА_4 участі у придбанні будматеріалів та будівництві не приймала (а.с. 65-69, 70-72).

Той факт, що спірний будинок будував саме ОСОБА_5 підтверджується також рішенням № 5 виконкому Компаніївської селищної ради депутатів трудящих від 14.03.1974 р. «Про переоформлення документів на постройку жилого будинку з одного прізвища на друге», відповідно до якого задоволено заяву ОСОБА_4. та вирішено переоформити документи на постройку жилого будинку з прізвища ОСОБА_4. на прізвище ОСОБА_5 в зв'язку з тим, що будинок по АДРЕСА_2 будував ОСОБА_5 (інвент. справа а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.216). Спадкоємцем майна ОСОБА_5 є дружина ОСОБА_2, яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку від 18.02.2014 р. (а.с.218), однак на спірний будинок свої спадкові права не оформляла.

Загальна вартість будівельних матеріалів, використаних при будівництві домоволодіння АДРЕСА_1 станом на 2007 рік складає 45591 грн., що підтверджується висновком експерта № 47 судової будівельно-технічної експертизи від 21.01.2015 р. (а.с.106-124).

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічне положення закону було закріплено й у ст. 22 КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року та був чинний на час набуття сторонами частини спірного майна.

Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Виходячи із змісту частин 1, 2 статті 331 ЦК України, частини 1 статті 182 ЦК України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 7 лютого 2002 року (в редакції на момент виникнення спірних відносин) право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (ч.3 ст. 331 ЦК України).

До прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», право власності на будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням.

Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе.

Отже, після смерті ОСОБА_4 до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстраціїпозивач мав право звернутися до суду з позовом про визнання за ним, як спадкоємцем, майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини та доводити факт участі ОСОБА_4 в будівництві в судовому порядку, однак таким правом не скористався. Рішення суду про визнання за позивачем права забудовника жилого будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 відсутнє.

У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

За життя ОСОБА_4 також не реалізувала своє право власності щодо частини спірного будинку, оскільки будинок в експлуатацію зданий не був, з заявою про державну реєстрацію виникнення права власності спадкодавця не зверталася.

ОСОБА_5 в порядку, передбаченому діючим законодавством, отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок, в зв'язку з чим змінився правовий режим спірного майна з об'єкта незавершеного будівництва на об'єкт нерухомого майна (житловий будинок), в зв'язку з чим припинилося право власності на будівельні матеріали та виникло інше право - право власності на нерухоме майно, тому вимога про визнання за позивачем права на ? частину будівельних матеріалів, що були використані при будівництві спірного домоволодіння задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на законі. Крім цього, позивач не надав суду доказів того, що станом на час відкриття спадщини у спадкодавиці було право власності на будівельні матеріали (або їх частину), як самостійний об'єкт цивільних прав, оскільки за життя ОСОБА_5 заперечував факт придбання ОСОБА_4 будівельних матеріалів та факт її участі у будівництві, що вбачається з судового рішення (а.с.70-72).

Вимога позивача про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будівельних матеріалів, з яких побудовано спірне домоволодіння також не підлягає задоволенню, оскільки вказані особи не є сторонами у справі, обидва з подружжя на час розгляду справи померли.

Відповідно до ст. 25 ЦК у момент смерті припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Вирішення питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв'язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності суперечить вимогам ст. 3 ЦПК, статей 27 - 31 ЦПК України. Відповідно до ст. 30 ЦПК сторонами у справі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем є фізичні та юридичні особи, а також держава. Позовні вимоги ОСОБА_1 направлені на захист права власності ОСОБА_4, яка вже померла, не є способом захисту майнових прав позивача, оскільки відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Крім того, відповідно до положень ст. 331 ЦК України право власності на матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва існує лише до завершення будівництва та на даний час припинено в зв'язку з оформленням права власності на будинок ОСОБА_5 29.12.2009 року.

Вимога щодо скасування п.2,3 рішення виконавчого комітету Компаніївської селищної ради також є безпідставною та необґрунтованою, такою що не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя будівельних матеріалів.

Абзацом 2 частини 3 статті 331 ЦК України встановлено право особи, що створила об'єкт нерухомого майна зі своїх матеріалів, або набуває на нього право власності на підставі договору або закону, укладати договори щодо зазначеного об'єкта незавершеного будівництва (про відчуження або іпотеку).

При цьому для реєстрації права власності набувача на об'єкт незавершеного будівництва, надаються документи, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисна документація, а також документи, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Згідно п. 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, передбачено, що оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

До 1 січня 2009 року був чинним Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243, яким визначалися основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва; з 1 січня 2009 року механізм та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів встановлено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року № 923.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», суди повинні ураховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок в порядку, передбаченому діючим законодавством, тому підстави скасування рішення органу місцевого самоврядування відсутні.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом. Вимоги позивача не ґрунтуються на законі, за таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати в зв'язку з відмовою позивачу в задоволенні його вимог до стягнення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 59, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Компаніївський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення або отримання його копії.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області О.В. Ревякіна