Справа № 360/2602/14 Головуючий у І інстанції Міланіч А.М.
Провадження № 22-ц/780/4414/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 29.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

29 вересня 2015 рокуколегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Білоконь О.В.,

При секретарі: Говорун В.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області 15 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, приватний нотаріус Бородянського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання договору дарування квартири недійсним та визнання права власності на частину спадковогомайна,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши свої вимоги, просив визнати його відмову від спадщини після смерті ОСОБА_6 недійсною, встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнати частково недійсними та скасувати видані на ім'я ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом від 1 березня 2014 року в частині 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1199 га в смт.Бородянка по пров.Франка,2, свідоцтво про право на спадщину від 8 лютого 2014 року в частині 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 1 березня 2014 року в частині 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0024 га в смт.Бородянка в ГТ "Старт" по вул.Польовій, 248, визнати недійсним договір дарування квартири, укладений між відповідачками 22 листопада 2014 року, визнати за ним (позивачем) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на 1/2 частину вказаного спадкового майна.

Мотивував свої вимоги тим, що 8 травня 2011 року померла його бабуся та мати відповідачки - ОСОБА_6 і після її смерті відкрилась спадщина на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, земельну ділянку площею 0,1199 га в смт.Бородянка по пров.Франка, 2 та земельну ділянку площею 0,0024 га в смт. Бородянка в ГТ "Старт" по вул.Польовій, 248.

Вони з відповідачкою є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6, так як його мати, яка б мала право на спадкування, загинула в 1995 році.

Вказував, що він з 2002 року постійно проживав в квартирі бабусі як член її сім'ї та після її смерті залишився там проживати разом з тіткою, хоча й не був там зареєстрований.

Зазначав, що в 2011 році він вирішив поїхати на роботу до Росії і на прохання відповідачки 19 жовтня 2011 року підписав заяву про свою відмову від спадщини на її користь, щоб, як пояснила йому відповідачка, було зручніше і дешевше у його відсутність оформити спадщину. При цьому вона пообіцяла, що потім належну йому частину спадкового майна переоформить на нього.

Однак, 8 лютого 2014 року та 1 березня 2014 року державним нотаріусом були видані ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно, а 22 листопада 2014 року вона подарувала спадкову квартиру відповідачці по справі ОСОБА_4

Рішенням Бородянського районного суду Київської області 15 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом І інстанції встановлено, що 8 травня 2011 року померла бабуся позивача та мати відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_6 і після її смерті відкрилась спадщина на належні їй квартиру АДРЕСА_2, земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0073, площею 0,1199 га, яка розташована в смт.Бородянка по пров.Франка, 2, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, та земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0012, площею 0,0024 га в смт. Бородянка в ГТ "Старт" по вул.Польовій, 248.

19 жовтня 2011 року позивач подав до Бородянської районної державної нотаріальної контори заяву, якою відмовився від прийняття належної йому частки спадкового майна, що залишилося після смерті його баби - ОСОБА_6, на користь дочки померлої - ОСОБА_3

Відповідачка ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6, так проживала разом зі спадкодавцем на час її смерті, і 8 лютого 2014 року та 1 березня 2014 року їй були видані свідоцтва про право на спадщину, з урахуванням 1/2 частки у спадщині, від прийняття якої відмовився онук померлої позивач ОСОБА_2, на спадкові квартиру АДРЕСА_3 та вищезазначені земельні ділянки.

За договором дарування від 22 листопада 2014 року ОСОБА_3 подарувала квартиру АДРЕСА_4 відповідачці ОСОБА_4

Відмовляючи в задоволенні позову, суд І інстанції керувався положеннями ст.ст. 229, 1261, 1266, 1270, 1274 ЦК України та виходив з того, що позивач у самій заяві про відмову від спадщини від 19 жовтня 2011 року своїм підписом засвідчив роз'яснення йому нотаріусом змісту ст.1274, 1275 ЦК України та можливість відкликання даної заяви протягом строку, встановленого для її прийняття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 та 5 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених ст. ст. 225, 229-231, 233 ЦК України.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що відповідно до ст. ст. 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

З матеріалів справи вбачається, що позивач підставою для визнання відмови вважав те, що при оформленні його заяви про відмову від спадщини він діяв під впливом помилки, так як думав, що відповідачка все рівно віддасть йому належну частку спадщини, що вона обіцяла, а нотаріус не роз'яснила йому та не попередила про наслідки подання такої заяви, проте, відповідно до вимог ст. 1274 ЦК України зазначене не може бути підставою для визнання відмови від прийняття спадщини недійсною. При цьому іншої підстави у позові не зазначив.

Таким чином, позивач не довів свого позову, що є його обов'язком, відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України. При цьому суд створив всі умови для змагального процесу.

Доводи апелянта та докази, на які він посилався як на підставу задоволення своїх вимог, були предметом дослідження в суді І інстанції, проте підстав для визнання оспорюваних заяви, свідоцтв про право на спадщину та договору дарування недійсними не вбачається, встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем в даному випадку не має жодного юридичного значення.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області 15 червня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: