Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/186/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

25 травня 2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, повернення сплаченої за товар суми, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 17 січня 2015 року звернулася в Київським районний суд міста Полтави з позовом до фізичної особи субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, повернення сплаченої за товар суми, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

В поданій до суду позовній заяві позивач посилалася на те, що 02 серпня 2014 року уклала з відповідачем договір, згідно якого відповідач зобовязувався виготовити вхідні двері.

02 жовтня 2014 року привезли двері, але виявилося, що виріб не відповідав замовленню ні по формі, ні за розміром, ні за призначенням.

В своїй позовній заяві просила суд визнати недійсним договір від 02.08.2014 року, повернути сплачену за товар суму в розмірі 2780 грн. та стягнути з відповідача 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач в судове засідання неодноразово не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 серпня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПП ОСОБА_3 укладено договір (індивідуальний номер замовлення №СМ-506), згідно з яким відповідач взяв на себе обовязки організувати роботи по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій загальною площею 1,943 м2, з профілю LIDER. Загальна вартість виробу визначена сторонами в сумі 2780 грн.

Також судом встановлено, що 02 жовтня 2014 року металопластикові конструкції відповідачем булим передані позивачу ОСОБА_1.

Відповідно до норм ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Частинами 1 та 3 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами договору підряду є його предмет, ціна і строк виконання робіт. Предметом договору підряду є готовий результат роботи, який має бути переданий замовникові. Ціна визначається угодою сторін.

При цьому за нормами законодавства умови договору підряду потрібно відповідно оформити.

Відповідач ПП ОСОБА_3, будучи виконавцем договору, визначаючи предмет спірного договору зазначив лише про те, що зобовязується організувати та передати у власність позивача ПВХ конструкції.

Укладеним між сторонами договором не було визначено належним чином істотні умови договору, не зазначено, який саме виріб мав бути виготовлений. Зокрема, договір не містить посилань про те, що двері мали бути вхідними.

Разом з тим, відповідно до акту обстеження від 29 грудня 2014 року (а.с. 10) виготовлені вхідні двері не відповідають вимогам ДБН В.2.6.-31:2006 «Теплова ізоляція будівель та споруджень» та не можуть використовуватися за своїм призначенням як вхідні двері у приміщеннях. Виготовлені вхідні двері не відповідають дійсним розмірам вхідного дверного отвору та іншим міжкімнатним отворам, які є в приміщенні.

Встановивши дані обставини, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та приймаючи до уваги відсутність жодних заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що договір від 02 серпня 2014 року, укладений між сторонами, підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Тому суд, застосовуючи реституцію, вважає за необхідне повернути сторони договору в первісний стан.

Необхідно стягнути з фізичної особи субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачену за товар суму в розмірі 2780 грн., а також зобовязати ОСОБА_1 повернути фізичній особі субєкту підприємницької діяльності ОСОБА_3 отримані за договором металопластикові ПВХ конструкції

З цих підстав позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

За правилами ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" право споживачів на відшкодування моральної шкоди виникає тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Виходячи з положень статті 711 Цивільного кодексу України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, у зв'язку з придбанням товару неналежної якості, відшкодовується продавцем або виготовлювачем товару відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

Законом України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" № 3390-VI від 19.05.2011, яким внесено зміни в положення пункту 5 статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів", що передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), визначено термін такої шкоди - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект (п. 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону».

Таким чином, законом передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) тільки за умови, що така шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть у зв'язку з придбанням товару неналежної якості.

Будь-які підстави вважати, що в результаті внаслідок недоліків товару позивачу було завдано такої шкоди, відсутні.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди в порядку, визначеному Законом України «Про захист прав споживачів», є безпідставними.

Не передбачили сторони можливість відшкодування шкоди і в укладеному договорі від 02 серпня 2014 року.

Тому вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір від 02 серпня 2014 року (індивідуальний номер замовлення СМ506), укладений між ОСОБА_1 та ПП Наумчук ОСОБА_4.

Повернути сторони договору в первісний стан.

Стягнути з фізичної особи субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачену за товар суму в розмірі 2780 грн.

Зобовязати ОСОБА_1 повернути фізичній особі субєкту підприємницької діяльності ОСОБА_3 отримані за договором металопластикові ПВХ конструкції.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з фізичної особи субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_5

Суддя Н.Л.Яковенко

25.05.2015