Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Коробчук А.М.,

з участю позивачки, її представника та представника апелянта,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Демидівського районного суду від 18 вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и л а :

3 серпня 2007 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області про визнання в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки ОСОБА_3 права власності на будинковолодіння, що знаходиться на вул. Грабовець, 55, у селі Товпижин Демидівського району Рівненської області, у звязку з відсутністю на це нерухоме майно правовстановлюючих документів.

Рішенням Демидівського районного суду від 18 вересня 2007 року позов задоволено. За позивачкою визнано право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться на вул. Грабовець, 55, у селі Товпижин Демидівського району Рівненської області.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував, що 29 квітня 2014 року в с. Лішня Демидівського району Рівненської області померла його мати ОСОБА_4 Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру у будинку з надвірними будівлями на вул. Пушкіна, 5, у с. Лішня Демидівського району Рівненської області, а також на житловий будинок і господарські будівлі, що знаходяться на вул. Грабівець, 55, у селі Товпижин Демидівського району Рівненської області.

Спадщину у порядку спадкування за законом після смерті матері він прийняв вчасно шляхом подання відповідної заяви в нотаріальну контору. 18 лютого 2015 року нотаріус Демидівського районного нотаріального округу видав йому свідоцтво про право власності на спадкове майно за законом на квартиру у будинку з надвірними будівлями на вул. Пушкіна, 5, у с. Лішня Демидівського району Рівненської області.

Крім того, його мати за життя правомірно набула право власності і на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться на вул. Грабівець, 55, у селі Товпижин Демидівського району Рівненської області, який раніше належав її батькові ОСОБА_5, що помер 19 травня 1995 року, шляхом вступу в управління та володіння цим спадковим майном протягом передбаченого законом 6-місячного строку, проте за життя зареєструвати своє право власності на нього не встигла.

Зі згоди матері після смерті батька ОСОБА_5 у спірному домоволодінні до часу свої смерті проживала його співмешканка ОСОБА_3

З листа Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області № 250 від 14 серпня 2015 року та довідки цієї ж ради № 141 від 20 березня 2015 року вбачається, що спірний житловий будинок на вул. Грабівець, 55, у селі Товпижин Демидівського району станом на 19 травня 1995 року рахувався за померлим 18 травня 1995 року ОСОБА_5, і це підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі № 10 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № 643.

І лише на підставі оскаржуваного рішення Демидівського районного суду від 18 вересня 2007 року власником спірного житлового будинку стала позивачка ОСОБА_2

Покликаючись на те, що за життя його дід ОСОБА_5 не зареєстрував своє право власності на спірний житловий будинок, а місцевий суд визнав на нього право власності за позивачкою незаконно, апелянт рішення місцевого суду вважав незаконним та необґрунтованим і просив апеляційний суд про його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалене місцевим судом рішення скасуванню з ухваленням у справі апеляційним судом нового рішення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є спадкоємцем спірного будинку після смерті своєї тітки ОСОБА_3

Проте погодитися з таким висновком місцевого суду не можна.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з предявлених ОСОБА_2 змісту позовних вимог, для їх задоволення позивачці у справі необхідно було довести, що за життя її тітці ОСОБА_3 на праві власності належало будинковолодіння, що знаходиться на вул. Грабовець, 55, у селі Товпижин Демидівського району Рівненської області.

Проте з витребуваних апеляційним судом погосподарської книги Товпижинської сільської ради за 1958-1960 рр., погосподарських книг Вербенської сільської ради за 1974-1976, 1980-1982 рр. та інших матеріалів справи вбачається, що спірне будинковолодіння на вул. Грабовець, 55, у селі Товпижин Демидівського району Рівненської області було збудовано у 1960 році, не відносилося до колгоспного двору і належало дідові апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_5, який помер 19 травня 1995 року.

На підставі пояснень осіб, які беруть участь у справі, та інших матеріалів справи колегією суддів встановлено, що тітка позивачки ОСОБА_3 у спірному житловому будинку поселилася на правах співмешканки без реєстрації шлюбу у 1978 році після смерті дружини ОСОБА_5, в якому після смерті ОСОБА_5 зі згоди його дочки та матері апелянта ОСОБА_1, 1981 р. н., - ОСОБА_4 проживала до дня своєї смерті 26 грудня 2006 року, що підтверджується записами у погосподарських книгах Вербенської сільської ради за 1996-2005рр.

ОСОБА_5 за життя заповіту на своє майно не складав.

Таким чином, даних про те, що за життя тітка позивачки ОСОБА_3 у встановленому законом порядку набула право власності на спірний житловий будинок чи його частину, у справі немає.

За таких обставин ОСОБА_3 не могла заповісти, а позивачка ОСОБА_2 відповідно успадкувати спірне нерухоме майно за заповітом ОСОБА_3

З урахуванням викладеного рішення місцевого суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, через що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1216, ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Демидівського районного суду від 18 вересня 2007 року скасувати.

ОСОБА_2 у задоволенні позову до Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп. понесених судових витрат у справі.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення. Воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: