Справа № 487/7436/15-ц
Провадження № 2/487/2957/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015 м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.,

при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власницею ? частини квартири АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого свідоцтва про спадщину за законом серії НАА №637089 від 08.08.2014 року після смерті батька ОСОБА_5. Іншим співвласником ? частини квартири є дружина спадкодавця ОСОБА_3, яка мешкає у спірній квартирі та не надає доступу до неї ОСОБА_1, не визнаючи її право на проживання. З огляду на викладене, позивачка просила усунути перешкоди в користуванні належним їй майном, а саме: ? частиною квартири АДРЕСА_1, шляхом вселення та зобовязання ОСОБА_3 надати ключі від зазначеного житлового приміщення.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, пояснивши, що має намір вселитися та мешкати у квартирі АДРЕСА_1, частка якої належить їй на праві власності. Дане право в теперішній час ОСОБА_6 позбавлена можливості реалізувати у звязку з тим, що відповідачка ОСОБА_3 перешкоджає доступу до квартири у будь-який спосіб. Оскільки в даний момент позивачка мешкає в гуртожитку, вона має намір реалізувати своє право, як власника, саме шляхом вселення до квартири.

Представник позивачки надав аналогічні пояснення.

Відповідачка позовні вимоги не визнала, та пояснила, що мешкає у спірній квартирі з 2000 року по теперішній час. Разом з нею мешкає її матір, якій виповнилося 76 років. У звязку з тим, що ОСОБА_3 має погані стосунки з ОСОБА_1 та не уявляє спільного проживання з нею, відповідачка вважає вселення позивачки до квартири неможливим. Таке вселення, на думку ОСОБА_3, призведе до значного погіршення умов проживання як відповідачки зі своєю матірю, так і позивачки, яка нещодавно одружилася та в майбутньому може народити дітей.

Представник відповідачки, підтримавши позицію ОСОБА_3, вважав можливим розвязання спору шляхом визначення вартості спірної квартири та сплати частки її вартості позивачці.

Позивачка проти розвязання спору у вказаний спосіб категорично заперечувала.

Зустрічні позовні вимоги заявлені не були.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна, згідно ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що 08.08.2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було видано свідоцтво серії НАА №637089 про право на спадщину за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на ? частини квартири АДРЕСА_1 за кожною.

На підставі вказаного свідоцтва відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_8 на ? частини квартири АДРЕСА_1 були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджено відповідним витягом №25340150 від 08.08.2014 року.

За даними Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_1 є двокімнатною, житлова площа складає 27,2 квадратних метри; загальна площа квартири 44,9 квадратних метри.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ФП від 110548, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 25.12.2014 року, у звязку з реєстрацією шлюбу прізвище ОСОБА_8 було змінено на «Герасимюк».

Співвласник іншої ? частини спірного обєкту нерухомості відповідачка ОСОБА_3 мешкає в квартирі АДРЕСА_1 та перешкоджає доступу позивачки до неї у будь-який спосіб, чим здійснює перешкоди у реалізації її права власності на належну ОСОБА_1 частину квартири.

Факт ненадання доступу було підтверджено у судовому засідання самою ОСОБА_3

З цього приводу ОСОБА_1 зверталась до Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області. За наслідками проведення досудового розслідування, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004031 від 31.07.2015 року за ст. 356 КК України (самоправство), кримінальне провадження було закрито у звязку з наявністю цивільно-правових відносин між сторонами.

Вимоги про визначення порядку користування житловим приміщенням в ході розгляду справи заявлені не були.

З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні належним їй майном, а саме: ? частиною квартири АДРЕСА_1, шляхом вселення та зобовязання ОСОБА_3 надати ключі від зазначеного житлового приміщення, оскільки перешкоджання доступу позивачки, як власниці, до вказаної квартири з боку відповідачки, є порушенням права власності, гарантованого чинним законодавством України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволених позовних вимог з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 487 гривні 20 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 до квартири 59 (пятдесят девять) у будинку 12а (дванадцять а) по вулиці Правди у місті Миколаєві, усунувши перешкоди у користуванні майном.

Зобовязати ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 98 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА