У Х В А Л А 30 березня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Мазур Л.М., суддів: Коротуна В.М.,Леванчука А.О., Червинської М.Є.,Штелик С.П.,розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про визнання шлюбу недійсним, в с т а н о в и л а: У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, зареєстрований 20 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції за № 287. Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 3 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2014 року відмовлено ОСОБА_6 у відкритті касаційного провадження у даній справі, за його касаційною скаргою на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 3 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2014 року з підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України. У лютому 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло, на його думку, ухвалення різних за змістом рішень у подібних правовідносинах. Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом. На підтвердження доводів неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, заявником додано до заяви копію постанови Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року та ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року, 5 лютого 2014 року, 28 травня 2014 року, постановлених за результатом розгляду справ у подібних правовідносинах.Згідно з п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ; Вищого адміністративного суду України; Вищого господарського суду України; Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції; апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697-V. Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб цими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено спір по суті, та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права. З урахуванням викладеного не може здійснюватися посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, на постанову Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року, оскільки вона не є судовим рішенням суду касаційної інстанції. У той же час ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 лютого 2014 року та 14 травня 2014 року, на які заявник посилається, як на підставу, встановлену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, не містять правових висновків, оскільки даними ухвалами скасовані рішення (ухвали) попередніх судових інстанцій, а справи передані на новий розгляд до суду першої (апеляційної) інстанцій, а тому вони не можуть бути враховані, як підстава для перегляду у зв'язку з неоднаковим застосуванням норм матеріального права.Також зі змісту заяви та долученої до неї копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки із доданого до заяви судового рішення (ухвали) не вбачається однакових фактичних обставин та подібних правовідносин у порівнянні з судовим рішенням (ухвалою), яке оскаржується, а тому у допуску справи до провадження слід відмовити. За таких обставин у допуску справи до провадження слід відмовити. Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: У допуску справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про визнання шлюбу недійсним, за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий Л.М. Мазур Судді: В.М. Коротун А.О. Леванчук М.Є. Червинська С.П. Штелик