Провадження № 22-ц/783/2340/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого - судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретаря - Глинського О.А.

з участю представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Першої Львівської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса Сулими Н.Б., третіх осіб Управління ДВС ГУЮ України у Львівській області, ОСОБА_5 про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язання видати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулись, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 році ОСОБА_2 звернулась в суд з указаним позовом та з посиланням на ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» просила визнати незаконною постанову державного нотаріуса Першої Львівської державної нотаріальної контори Сулима Н.Б. про відмову у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулись від 14.08.2014 року, зобов'язати державного нотаріуса Першої Львівської державної нотаріальної контори Сулима Н.Б. видати ОСОБА_2 свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулись на підставі постанови про передачу майна стягувачу та акту державного виконавця від 07.11.2012 року.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач. Вважає його необ'єктивним, необґрунтованим та винесеним з грубим порушенням норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цілому. Мотивує тим, що акт державного виконавця Головного управління юстиції у Львівській області від 07.11.2012 року, який не відповідає вимогам п.2 Глави13 Розділу ІІ Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не може бути підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, оскільки згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 року №512, що є чинною на даний момент, а саме п.4.5.1. передбачено, що якщо майно не було реалізоване у встановленому законом порядку після його повторної уцінки, державний виконавець пропонує стягувачу залишити це майно за собою. У разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку календарного надходження виконавчих документів до виконання з урахуванням черговості, визначеної ст. 44 Закону. Зазначеною інструкцією не передбачено особливу форму та яким чином має бути зазначено в Акті державного виконавця за фактом передачі такого майна.

У відповідності до загальних положень вищезазначеної інструкції, дана інструкція визначає окремі питання організації виконань рішень судів та інших органів, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню. З врахуванням викладеного державний виконавець при складанні Акту від 07.11.2012 року керувався виключно нормами ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження», так як ніякими іншими правовими актами в межах примусового виконання рішень не регламентовано зміст і форму складання вищезазначеного акту. А посилання державного нотаріуса на відсутність певних даних в акті державного виконавця, що стали підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій - є безпідставними, так як Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений Наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012 року регламентує роботу виключно органів нотаріату, та не є правовим актом у діяльності державного виконавця при примусовому виконанні рішень, а тому відповідач не мав права відмовляти у вчиненні нотаріальної дії позивачу, так як 3-ою особою процесуальні документи передбачені п.9 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» виконані в повному об'ємі, а надання будь-яких додаткових документів законодавством України не передбачено.

Вважає, що Постанова пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992р. не може бути застосована у даному випадку, так як позивач не просив суд зобов'язати відповідача вчинити дію, що суперечить закону, так як вчинення даних дій, що були предметом позову, передбачено законодавчими актами, що входять до компетенції відповідача. Також позивачем не було подано до суду документи чи докази, відсутність яких у позивача викликала відмову у вчиненні цих дій.

При розгляді справи в апеляційній інстанції представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались, тому розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності цих осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що 28.12.2010 року Галицьким районним судом м. Львова у справі №2-2810 2010 року, постановлено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення з боржника ОСОБА_5 суми в розмірі 271196 ,60 грн. На підставі поданого до виконавчої служби виконавчого листа було відкрито виконавче провадження.

При примусовому виконанні було описане нерухоме майно, що є власністю боржника, а саме ? частини квартири загальною площею 32.7 кв.м. за адресою: Львів, АДРЕСА_1 та було передано торгівельній організації ТОВ «ТД ЕЛІТ СЕРВІС» для проведення прилюдних торгів. Зазначене майно ОСОБА_5 з прилюдних торгів не було реалізовано.

Судом правильно застосовано вимоги ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», з врахуванням якої позивач подала заяву до ВДВС про залишення за нею непроданого майна боржника, у відповідності до якої 07.11.2012 року винесено Постанову про передачу майна стягувачу; на підставі вказаної заяви майно боржника- 1/4 частини квартири заг. пл. 32.7 кв.м. за адресою: Львів, АДРЕСА_1, підлягає передачі ОСОБА_2 в рахунок часткової погашення заборгованості.

7.11.32012 року Головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області складено акт для подальшого оформлення стягувачем права власності на вищезазначене майно.

14 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до Першої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися, на підставі акту державного виконавця від 07.11.2012 року та доданих документів. Однак, постановою державного нотаріуса Першої Львівської державної нотаріальної контори Сулима Н. Б. від 14.08.2014 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися.

Свою відмову нотаріус мотивував тим, що Акт державного виконавця не містить всієї необхідної інформації, а саме: ким, коли і де проводилися прилюдні торги; коротка характеристика майна (немає опису квартири, розміру житлової площі, інформації про кількість кімнат, наявність чи відповідність кухні, наявність чи відсутність приміщень спільного користування, комори в підвалі і т.д.); дані про правовстановлюючі документи, що підтверджували право власності боржника на майно: назва правовстановлюючого документа, ким виданий, посвідчений (для нотаріусів зазначаються прізвище, ім'я, по батькові, нотаріальний округ), дата видачі, посвідчення, номер за реєстром, орган реєстрації, дата та номер реєстрації, що на думку нотаріуса суперечить ч.3 ст. 47 ЗУ «Про нотаріат», зважаючи на той факт, що не приймаються для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства - відмовила у вчиненні нотаріальної дії.

Суд першої інстанції, дослідивши всі обставини справи дійшов обґрунтованого висновку, що дії нотаріуса є правомірними та дав таким належну правову оцінку.

Відповідно до статті 7 Закону України „Про нотаріат" нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Згідно п.2 Положення про Державну виконавчу службу Державна виконавча служба України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства юстиції України; іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра юстиції України.

Ст. 5 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус зобов'язаний вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил.

Відповідно до ст. 14 цього ж закону - Правила ведення нотаріального діловодства затверджуються Міністерством юстиції України за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері архівної справи і діловодства.

Чинний порядок документування нотаріальної діяльності встановлений Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 3253/5 від 22.12.2010 року.

Судом правильно враховано, що відповідно до п.6.1. Розділу VI Правил ведення нотаріального діловодства складання та оформлення нотаріальних документів здійснюється у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 6.14. Розділу VI Правил ведення нотаріального діловодства при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси застосовують посвідчувальні написи, видають свідоцтва за формами, установленими цими Правилами (додаток 25).

Відповідно до форми № 28 додатку № 25 у Свідоцтві про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулися(вся) підлягають обов'язковому зазначенню в тому числі такі відомості, які були відсутні в постанові та в акті, поданих представником позивача: назва, реквізити правовстановлювального документа, характеристика щодо нерухомого майна, назва та реквізити документа, на підставі якого право власності на майно належало боржнику, найменування та назва реєструючого органу.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку з врахуванням вимог ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», що нотаріус правомірновідмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не подано відомостей (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Встановлено, що Акт державного виконавця, виданий 07.11.2012 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області не відповідає вимогам п. 2 Глави 13 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в якому вказано, що в акті про те, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися, має бути зазначено: ким, коли і де проводилися прилюдні торги (аукціон); коротка характеристика майна; прізвище, ім'я, по батькові (найменування юридичної особи), місце проживання/місцезнаходження кожного покупця; дані про правовстановлюючі документи, що підтверджували право власності боржника на майно: назва правостановлюючого документа, ким виданий, посвідчений (для нотаріусів зазначаються прізвище, ім'я, по батькові, нотаріальний округ), дата видачі, посвідчення, номер за реєстром, орган реєстрації, дата та номер реєстрації; підстави, з яких прилюдні торги (аукціон) не відбулися.

Визнаючи необґрунтованою первинну вимогу позивача, суд з врахуванням роз»ясень, що в абз. 4 п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992 року - відхилив іншу вимогу, оскільки суд не може в таких справах зобов'язати орган, що виконує нотаріальні дії, вчинити дію, яка суперечить закону, або вчинити нотаріальну дію у зв'язку з поданням суду документів чи доказів, відсутність яких у заявника викликала відмову у вчиненні цих дій, оскільки зазначена обставина є підставою для нового звернення до нотаріального органу, а не для скасування його постанови.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни рішення та залишає апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст.. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, , ст.. 315. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді