Номер провадження: 22-ц/785/1140/15
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Максимець І.М.

у відкритому судовому засіданні у присутності представника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, по довіреності, представника ОСОБА_2, по довіреності,

розглянула апеляційну скаргу начальника Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ( в подальшому Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ)

на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2014р.

по справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Пономарьова В.В. від 02.08.2011р. про арешт майна боржника, оголошення заборони на його відчуження, визнання неправомірними дії Головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ щодо затвердження постанови державного виконавця від 02.08.2011р.-

ВСТАНОВИЛА:

Заявник ОСОБА_2 звернулася з вказаною скаргою до суду в вересні 2014р. Посилалася на те, що внаслідок підготовки документів для оформлення угоди вона випадково дізналася про те, що державним виконавцем Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ накладено арешт на все її майно.

15.08.2014р. її представник звернувся до начальника Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ з заявою про надання можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження ВП №В- 5/417від 25.02.2011р., ним була отримана постанова від 02.08.2011р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Заявник вважає, що саме з цього часу вона дізналася про порушення своїх прав.

Уточнив вимоги заявник просила:

про визнання незаконною бездіяльність державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ Пономарьова В.В. щодо неповідомлення боржника щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2011р., неприйняття постанови про закриття виконавчого провадження;

про визнання неправомірними дії державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ Пономарьова В.В. щодо винесення постанови від 02.08.2011р. про накладення арешту на майно ОСОБА_2, заборону його відчуження;

про визнання неправомірною бездіяльність начальника Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ за відсутність контролю за виконанням державним виконавцем своїх обов'язків;

скасування постанови державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ від 02.08.2011р. про арешт майна ОСОБА_2 і оголошення заборони на його відчуження (а.с.36-38).

Представник Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ доводи скарги не визнав.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2014р. скарга ОСОБА_2 задоволена частково.

Суд визнав неправомірними дії головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ Пономарьова В.В. щодо винесення постанови від 02.08.2011р. №В- 5/417 про арешт майна боржника, оголошення заборони на його відчуження, у неповідомленні боржника ОСОБА_2 про виконання процесуальних дій по виконавчому провадженню від 25.02.2011р. №В-5/47.

Визнана неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ Пономарьова В.В. щодо невинесення постанови про закриття виконавчого провадження від 25.02.2011р.

Скасована постанова державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ Пономарьова В.В. від 02.08.2011р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В задоволені решти вимог скарги відмовлено (а.с.71-77).

В апеляційній скарзі начальник Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції просить ухвалу місцевого суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2, просилається на те, що ухвала постановлена з порушенням вимог Закону України " Про виконавче провадження".

В апеляційному суді представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник заявника ОСОБА_2 вважає ухвалу законною.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, доводи скарги, заперечення на неї, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Задовольнивши скаргу ОСОБА_2 частково, суд 1 інстанції виходив з того, що під час проведення виконавчих дій з примусового виконання по виконавчому листу №2-6081, який був виданий Малиновським районним судом м. Одеси від 21.02.2011р. про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, головним державним виконавцем і начальником Першого відділу ДВС Одеського МУЮ були допущені порушення вимог Закону України " Про виконавче провадження".

З вказаним висновком місцевого суду колегія не погоджується.

Перевіряючи доводи скарги ОСОБА_2, колегія враховувала вимоги Закону України " Про виконавче провадження".

По матеріалам справи встановлено, що на примусовому виконанні у Першому Малиновському відділі ДВС Одеського МУЮ з 25.02.2011р. знаходилося виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-6081, виданого 21.02.2011р. Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошової суми в розмірі 43589,41грн.

25.02.2011р. за заявою стягувача ОСОБА_4 про примусове виконання виконавчого листа, який був виданий 21.02.2011р., державним виконавцем Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка в той же день, 25.02.2011р. була направлена сторонам.

До матеріалів справи приєднані матеріали, що надійшли через канцелярію апеляційного суду від ДВС в підтвердження доводів апеляційної скарги, а саме:

копія виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 21.02.2011р.; заява стягувача ОСОБА_4 від 25.02.2011р. про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за виконавчим листом від 21.02.2011р.; постанова головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Пономарьова В.В. про відкриття виконавчого провадження; копія листа від 25.02.2011р. на адресу стягувача і боржника з додатком кожному адресатові копії постанови від 25.02.2011р. про відкриття виконавчого провадження.

Посилаючись на вимоги ст. 31 ч.1 Закону України " Про виконавче провадження" ОСОБА_2 в скарзі посилалася на те, копію постанови від 25.02.2011р. їй зобов'язані були направити рекомендованим листом.

По матеріалам справи встановлено, що виконавче провадження щодо примусового стягнення грошової суми зі ОСОБА_2 було відкрито в період дії Закону України "Про виконавче провадження" в редакції 1999р., ст. 27 Закону було передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією. За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій, документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами. В апеляційному суді представник апелянта повідомила, що за даними виконавчого провадження стягувач не авансував відправлення кореспонденції рекомендованим листом.

25.02.2011р. у відповідності з вимогами Закону України " Про виконавче провадження" ОСОБА_2 була відправлена копія постанови від 25.02.2011р. про відкриття виконавчого провадження.

В п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження запропоновано боржнику виконати вимоги виконавчого документа в строк до 04 березня 2011р. і було зазначено розрахунковий рахунок для перерахування грошей.

В п. 3 постанови боржник була попереджена, що у випадку невиконання рішення в наданий строк, його виконання буде здійснено в примусовому порядку зі стягненням з нього виконавчого збору у розмірі 10% від суми стягнення ( 4358,94грн.) та витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій.

В п. 5 постанови зазначено, що вона може бути оскаржена начальнику Першого Малиновського відділу ДВС або до Малиновського районного суду м. Одеси в 10 -денний строк з моменту її одержання.

ОСОБА_2 лише 21.04.2011р. на депозитний рахунок відділу ДВС були перераховані грошові кошти 43589,41грн. (а.с.47). Таким чином, ОСОБА_2 було порушено строк на добровільне виконання рішення. З урахуванням зазначеного дії державного виконавця і його постанова від 04 березня 2011р. про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 4358,94грн.(10%) відповідають вимогам Закону України " Про виконавче провадження".

В скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що вона отримала постанову від 25.02.2011р. лише 13.04.2011р. ( заява ОСОБА_2 а.с.46).

На добровільне виконання рішення суду без сплати виконавчого збору за Законом надається сім днів. Якщо вважати, що ОСОБА_2 отримала постанову 13.04.2011р. вона все рівно пропустила строк на добровільне виконання рішення суду, оскільки лише 21.04.2011р., через 9 днів, перерахувала гроші в сумі 43589,41грн.

Дії державного виконавця і постанову від 04.03.2011р. про виконавчий збір заявник ОСОБА_2 оскаржувала шляхом подачі скарги начальнику Першого Малиновського відділу ДВС. В матеріалах справи є відповідь від 25.05.2011р. начальника відділу на звернення ОСОБА_2 щодо неправомірності стягнення суми виконавчого збору. У відповіді ОСОБА_2 було запропановано оскаржити дії державного виконавця і його постанову від 04.03.2011р. до суду (а.с.52). Матеріалами справи підтверджено, що у передбачений Законом строк ОСОБА_2 дії державного виконавця і його постанову від 04.03.2011р. про стягнення суми виконавчого збору не оскаржувала.

Грошова сума 43589,41грн., яку ОСОБА_2 сплатила 21.04.2011р. була розподілена наступним чином:

стягувачу ОСОБА_4 за реквізитами перераховано 39577,32грн. ( при суми боргу за рішенням суду 43589,41);

витрати по провадженню 50,00грн.;

виконавчий збір, стягнуто 3962,09грн.(а.с.56).

Постанова від 04.03.2011р. №В-5/417 про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору була направлена боржнику (а.с.44 - 45).

Таким чином, ОСОБА_2 суму боргу стягувачу ОСОБА_4 сплатила не в повному обсязі.

Крім того, ОСОБА_2 у відповідності з постановою державного виконавця від 04.03.2011р., яка на теперішній час є чинною, зобов'язана була сплатити виконавчий збір 4358,94грн.( 10% від суми боргу), а сплатила не в повному обсязі, 3962,09грн.

У відповідності з вимогами ст. 25 Закону України " Про виконавче провадження" з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення державний виконавець вправі накласти арешт на майно боржника і оголосити заборону на його відчуження.

Ст. 57 Закону України " Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець з метою виконання рішення суду має право накладати арешт на майно боржника і оголошувати заборону на його відчуження.

З урахуванням вимог вказаного Закону постановою №В - 5/417від 02.08.2011р. було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 і заборонено здійснювати в межах стягнення його відчуження (а.с.57).

Представник заявника ОСОБА_2 посилається на те, що на час винесення постанови від 02.08.2011р. про арешт майна і заборону на його відчуження сума заборгованості ОСОБА_2 перед стягувачем була не значною, не було необхідності для проведення вказаних виконавчих дій.

В обґрунтування вказаних доводів представник посилається на вимоги ст. 52 Закону України " Про виконавче провадження" і заборону накладати арешт на рухоме і нерухоме майно.

З вказаним доводом колегія не погоджується, оскільки ст. 52 вказаного Закону врегульовано загальний порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, тобто, регулюються питання реалізації майна для погашення боргу боржника перед стягувачем.

Копія постанови від 02.08.2011р. про арешт майна боржника і заборону на його відчуження була також направлена ОСОБА_2 у відповідності з вимогами ст. 27 Закону України " Про виконавче провадження".

Заявник ОСОБА_2, оскаржуючи дії державного виконавця, посилалася на те, що вона повністю виконала рішення суду і державний виконавець зобов'язаний був закінчити виконавче провадження на підставі ст. 49 Закону, відповідно, зняти арешт з майна боржника.

У відповідності з вимогами ст. 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання рішення у відповідності з виконавчим документом. Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 в повному обсязі не виконала виконавчий документ і не сплатила повністю виконавчий збір.

Після перевірки майнового стану боржника ОСОБА_2 постановою державного виконавця від 21.10.2011р. виконавчий документ було повернуто стягувачу ОСОБА_4 з роз'ясненням про те, що виконавчий документ може бути пред'явлено до виконання в строк до 21.10.2012р. (а.с.95). Повторно виконавчий лист для виконання стягувачем не пред'являвся.

Статтею 50 Закону передбачено наслідки завершення виконавчого провадження.

Частиною 1 вказаної норми передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження ( крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури , закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним в порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Боржник ОСОБА_2 рішення в повному обсязі не виконала, виконавчий збір повністю не сплатила, тому у державного виконавця були відсутні підстави для скасування вжитих заходів примусового виконання рішення.

Боржник ОСОБА_2 має право в порядку вимог ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" звернутися з заявою про відновлення виконавчого провадження, сплатити в повному обсязі суму виконавчого збору, що дасть підставу у відповідності з вимогами ст. 50 Закону для звільнення її майна від арешту.

Вимоги ОСОБА_2 щодо бездіяльності начальника виконавчої служби за відсутність з його сторони контролю за діями державного виконавця також необґрунтовані, враховуючи, що всі дії державного виконавця контролювалися, були затверджені, на всі звернення заявника ОСОБА_2 були надані відповіді з пропозицією оскаржити дії державного виконавця до суду, між тим, з травня 2011р. ОСОБА_2 до суду в порядку ст. 383 ЦПК України не зверталася.

Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, враховуючи вимоги Закону України "Про виконавче провадження", колегія дійшла висновку скасувати ухвалу суду 1 інстанції, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303,307ч2п2,312ч1п2,315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу начальника Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції задовольнити, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2014р. по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії і бездіяльність державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Пономарьова В.В., визнання неправомірною бездіяльність начальника Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_2:

про визнання незаконною бездіяльність державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ Пономарьова В.В. щодо неповідомлення боржника щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2011р., неприйняття постанови про закриття виконавчого провадження;

про визнання неправомірними дії державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ Пономарьова В.В. щодо винесення постанови від 02.08.2011р. про накладення арешту на майно ОСОБА_2, заборону його відчуження;

про визнання неправомірною бездіяльність начальника Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ за відсутність контролю за виконанням державним виконавцем своїх обов'язків;

скасування постанови державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ від 02.08.2011р. про арешт майна ОСОБА_2 і оголошення заборони на його відчуження відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: /підпис/ Плавич Н.Д.

/підпис/ Вадовська Л.М.

/підпис/ Колесніков Г.Я.

суддя Плавич Н.Д.