АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/8857/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Каліушко Ф.А.
Доповідач: Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Крижанівської В.Г.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_6 про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності подружжя.

Мотивували свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_7. Спадкоємцями першої черги є вони та відповідач. На підставі поданої відповідачем заяви про прийняття спадщини нотаріусом було заведено спадкову справу, згодом заяви про прийняття спадщини були подані також позивачами. Позивачі вважають, що до складу спадкового майна, окрім об'єктів нерухомості, входить автомобіль Toyota Highlander, який відповідач при поданні заяви нотаріусу до складу спадкового майна не включила. Відтак, звернулись до суду з позовом, в якому просили суд, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, визначити, що частка померлого ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Toyota Highlander становить 197/200.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зазначають, що відмова у задоволені позову базується виключно на висновках про передчасність звернення до суду та про нібито відсутність факту порушення прав апелянтів. Судом порушено норми матеріального права, а саме помилково застосовано до спірних правовідносин ст. 71 Закону України «Про нотаріат». Крім того, вказують, що право на звернення до суду в них виникло внаслідок невизнання ОСОБА_6 їх права на спадкування автомобіля Toyota Highlander GSU45L-BRAGKX, 2011року, № кузова НОМЕР_1.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 06 листопада 2014 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

На підставі поданої відповідачем 11 листопада 2014 року заяви про прийняття спадщини приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 заведено спадкову справу №26/2014 щодо майна померлого.

ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_4, а 20 грудня 2014 року -ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_6 та померлий ОСОБА_7 перебували в шлюбі з 18 травня 1993 року.

В період шлюбу був придбаний автомобіль Toyota Highlander, 2011 року випуску, що підтверджується договором купівлі-продажу №ДР-0001056 від 06 серпня 2011 року, укладений між ТОВ "Автосаміт ЛТД" та ОСОБА_6, рахунок-фактурами №СЛ-0001325 та №СЛ-0001328 від 06 серпня 2011 року, №СЛ-0001540 від 30 серпня 2011 року та видатковою накладною №603 від 01 вересня 2011 року.

Подаючи нотаріусу заяву про прийняття спадщини, відповідач не включила зазначений автомобіль до складу спадкового майна.

Відмовляючи у задоволені позову, суд виходив з того, що право спадкоємців учасника спільної сумісної власності звернутися з позовом про визначення частки майна, належному померлому на праві спільної сумісної власності виникає виключно у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Матеріали справи не містять відмови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Проте з таким висновком суду погодитися не можливо з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право власності на частку майна, а також визначення частки померлого може бути проведено нотаріусом тільки у випадку згоди другого подружжя та подання нею/ним відповідної заяви нотаріусу.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що автомобіль зареєстрований на ім»я ОСОБА_6, яка не визнаючи його спільною сумісною власністю, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зазначила цей автомобіль, як спадкове майно свого чоловіка та не надала нотаріусу реєстраційне посвідчення на даний автомобіль.

В судовому засіданні ОСОБА_6 також підтвердила, що не визнає автомобіль спадковим майном, оскільки придбала його хоча і в період шлюбу, але за власні заощаджені кошти.

Заявляючи позов про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності подружжя на цей автомобіль, позивачі зазначили, що автомобіль придбано на кошти лише їх батька, який продав однокімнатну квартиру, отриману ним в спадщині і на ці кошти придбав автомобіль. Визнають за дружиною батька лише право на 3/200 частки автомобіля.

Наведене свідчить про те, що між сторонами виник спір щодо розміру частки померлого на автомобіль, придбаний в період шлюбу.

У главі XI п.3 Правових Позицій висловлених Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при перегляді цивільних справ у касаційному порядку і у зв'язку з винятковими обставинами у 2010 році зазначено, що виходячи зі змісту ст. ст. 1296-1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно нотаріус не мав можливості визначити частку померлого з урахування наявності спору між спадкоємцями з цього питання, а тому позивачі підставно звернулися в суд з позовом про визначення частки померлого в майні, придбаному в період шлюбу.

Щодо визначення частки померлого, то колегія суддів, проаналізувавши надані докази, приходить до висновку, що позивачі не надали суду належних та переконливих доказів, які б свідчили про те, що автомобіль придбано за кошти, які їх батько отримав від продажу однокімнатної квартири, отриманої ним у спадок.

На підтвердження своїх доводів позивачі зазначили, що 30 серпня 2011 року їх батько продав квартиру приблизно за суму, що еквівалента 60 000 доларів США і в цей же день були внесені кошти за автомобіль в сумі 425 533 грн.

На підтвердження цього надали суду Договір купівлі-продажу квартири та квитанцію про внесення коштів за автомобіль.

Як вбачається з наданого договору купівлі-продажу квартири, він дійсно мав місце 20.08.2011 року. Разом з тим з Договору вбачається, що квартира продана за 100 000 грн..

У суді апеляційної інстанції позивачі та їх представники підтвердили, що єдиним доказом, який свідчить про те, що квартира продана за більшу ціну, чим зазначено в договорі купівлі-продажу, є лише покази позивачів, допитаних судом в якості свідків.

За наявності письмового доказу вартості квартири, колегія суддів не може покласти в основу рішення покази свідків щодо вартості квартири, які до того ж є зацікавленими особами, як позивачі за даним позовом.

Натомість у матеріалах справи є квитанція про здійснення валютно-обмінної операції, згідно якої 30.08.2011 року ОСОБА_6 здійснила обмін 36 350 Євро та отримала суму 425, 617,50 грн. (а.с.191).

Саме така сума була внесена за автомобіль 30.08.20011 року.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_6 стверджувала про те, що автомобіль придбано в період шлюбу виключно за її кошти.

При цьому ОСОБА_6 також не надала жодного переконливого доказу, який би свідчив, що кошти не є спільною сумісною власністю подружжя, а належать на праві власності лише їй.

Відповідач стверджувала, що працюючи, вона заощадила ці кошти, проте в силу закону заробітна плата, отримана подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю.

У відповідності зі ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Положенням ч.1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що спірний автомобіль набутий подружжям в період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і частка померлого спадкодавця ОСОБА_7 в автомобілі становить ?.

Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивачів та визначення, що частка померлого в праві спільної сумісної власності на автомобіль становить ?.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивачів підлягає судовий збір по 572,46 грн. кожній відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Щодо стягнення витрат в сумі 700 грн. на проведення звіту про оцінку вартості квартири, яка була продана спадкодавцем 30 серпня 2011 року, то зазначені витрати не стосуються предмета даного позову, понесені позивачами на власний розсуд і стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.60, ч.1 ст.61,ч.1ст. 70 СК України, ст. 71 Закону України «Про нотаріат» ст.ст. 303, 304, 307,309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визначити, що частка померлого ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності з ОСОБА_6 на автомобіль Toyota Highlander GSU45L-BRAGKX, 2011року, № кузова НОМЕР_1 становила ? .

Стягнути з ОСОБА_6 на користьОСОБА_2, судовий збір 572,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судовий збір 572,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір 572,46 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: