РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року

Волноваський районний суд Донецької області

в складі головуючого - судді Ромахова В.І.

при секретарі Чемезової Г.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Семеняка С.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ « Райффайзен Банк Аваль» про визнання дій щодо затримки видачі трудової книжки неправомірними та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2014 року позивач звернувся в суд з даним позовом. Посилався на те, що 03.11.2014року він написав заяву про звільнення за угодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, а також заяву видати йому трудову книжку та направити її на вказану ним адресу. Просив суд зобов'язати відповідача видати йому трудову книжку та стягнути на його користь середній заробіток за час вимощеного прогулу. 29.12.2014року позивач уточнив позовні вимоги, оскільки 15.12.2014р. йому була надіслана трудова книжка, яку він отримав 17.12.2014р. Згідно довідки про отримання середньомісячної заробітної плати, яка становить 210,70грн., просить суд визнати дії відповідача щодо затримки видачі трудової книжки неправомірними та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.11.2014р. по 15.12.2014р. включно у сумі 9060,10грн.

Позивач допитаний у судовому засіданні наполягає на позовних вимогах.

Представник відповідача позов не визнала, надала письмові заперечення щодо позовних вимог та пояснила, що вини банку в затримці видачі трудової книжки не має, оскільки трудова книжка залишилась на території проведення антитерористичної операції в м. Донецьку, що саме вплив форс-мажорних обставин ( обставин непереборної сили) унеможливлював видачу трудової книжки власнику.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Наказом від 17.10.2012 р. №143-06-к ОСОБА_1 переведено на посаду головного консульту відділу судового та виконавчого провадження управління пізнього збору пробної заборгованості роздрібних клієнтів Донецької обласної дирекції департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів.

Робоче місце ОСОБА_1 знаходилося за місцем розташування Донецької обласної дирекції за адресою: Україна, 83086, м. Донецьк, вул. Ф.Зайцева, 46-в

Накази про прийняття роботу, трудова книжка та особова справа працівника Донецької ОД Банку ОСОБА_1 також знаходилися за вказаною адресою Донецької ОД Банку.

Відповідно до Наказу від 03.11.2014 р. №3804-к, ОСОБА_1 був звільнений з роботи в АТ «Райффайзен Банк Аваль» 03.11.2014р. за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

18.11.2014р. до АТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшла заява ОСОБА_1 від 12.11.2014р., в якій позивач звертався до Банку з вимогами видати йому трудову книжку з записом про звільнення (датою, коли фактично буде відправлена трудова книжка) та вимогами про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу (період з дати звільнення до дати фактичної відправки трудової книжки на вказану у ній адресу).

У відповідь на вказану заяву від 12.11.2014р. АТ «Райффайзен Банк Аваль» 28.11.2014 р. було направлено на адресу позивача відповідь та дублікат трудової книжки, оскільки у зв'язку з тим, що позивач працював на території проведення антитерористичної операції (АТО) та його трудова книжка зберігалася у м. Донецьку, який знаходиться на непідконтрольний українській владі території Донецька ОД фактично не функціонувала, та доступ і вивіз документів, що зберігалися у Донецькій ОД фактично не міг бути здійснений без ризику для життя працівників, у зв'язку постійними обстрілами.

Листом АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 28.11.2014 р. позивача було повідомлено, що відсутність трудової книжки не є перешкодою для його подальшого працевлаштування. Так, Мінсоцполітики та Міністерства юстиції України від 06.10.2014 р.№720/1642/5 доповнено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок (від 17.08.1993 р. №110) нормами, згідно яких в разі відсутності доступу до трудової книжки працівника внаслідок проведення антитерористичної операції на території, де працював працівник, дублікат трудової книжки бути виданий за новим місцем роботи на підставі заяви працівника у визначеному порядку.

Позивача повідомлено про те, що у разі вивозу його трудової книжки за межі території проведення АТО, вона буде вислана йому за вказаною у заяві адресою.

12.12.2014р. з Донецької ОД до Харківської ОД Банку вдалося вивезти трудові книжки працівників Донецької ОД Банку, а 15.12.2014 р. трудову книжку позивача було надіслано йому на зазначене у заяві відділення Нової пошти, а саме за адресою: Запорізька область, м. Розівка, вул. Визволителів, 16, Відділення №1.

Таким чином, відповідач, відразу після того, як вдалося вивезти трудові книжки працівників Донецької ОД з м. Донецька, який непідконтрольний українській владі, було виконано свій обов'язок перед позивачем щодо видачі йому оригіналу трудової книжки.

Частина перша ст. 47 КЗпП України зазначає, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників , затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його тудову книжку в день звільнення з внесенням до неї записом про звільнення.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, та п. 4.1. вищевказаної інструкції при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки.

Згідно висновку Торгово-промислової палати від 25.02.2015року № 1387/05-5.4 вбачається унеможливлення виконання Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», передбаченого частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України, обов'язку власника або уповноваженого ним органу щодо видачі працівникам Донецької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», відділень АТ «Райффайзен Банк Аваль», розташованих на території Донецької області, в дні звільнення після 11 липня 2014 року, а також на 03 листопада 2014 року, трудової книжки та проведення розрахунку, спричинено впливом форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема: актами тероризму на території міста Донецька Донецької області, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення терміну їх дії встановити неможливо;

ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними та невідворотними, їх дію неможливо передбачити чи уникнути за звичайних обставин при усій турботливості та обачливості зобов'язальної сторони, якою є за цим висновком Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», вони об'єктивно впливають на виконання обов'язків, передбачених нормативно-правовими актами та унеможливлюють їх виконання.

У відповідності з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року, з наступними змінами, «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» (далі постанова Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року), установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗп П України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Аналізуючи викладе суд приходить до висновку, про відсутність вини АТ « Райффайзен Банк Аваль» , який не мав об'єктивної можливості видати працівнику ОСОБА_1 його трудову книжку на день звільнення.

Відповідно до ст. 88 ч. 4 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 47 ч. 1, ст. 235 КЗпП України України,ст. ст.10, 11,60, 88, 212-214 ЦПК України, Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року, суд

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до АТ « Райффайзен Банк Аваль» про визнання дій щодо затримки видачі трудової книжки неправомірними та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,- відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст. 88 ч. 4 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Волноваського районного суду

Донецької області В.І. Ромахов

26.02.2015