Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Скочиляс І.М.,

з участю представників

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вона» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ПрАТ «Страхова компанія «Вона», в якому просить стягнути з відповідачів солідарно 18454,00 грн. страхового відшкодування та витрат на правову допомогу, а також з ОСОБА_5 5000,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову покликається на те, що 23 липня 2014 року о 17.45 год. у м.Львові на вул.Городоцькій, 355б відбулась ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля НОМЕР_2, який належить позивачу на праві власності. Свою вину у ДТП, що мало місце 23.07.2014 року, ОСОБА_5 визнав, що підтверджується відповідним повідомленням про дорожню пригоду (європротоколом) від 23.07.2014 року. Згідно інформації, зазначеної у вищезгаданому документі, цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Вона», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/9215575. Звернувшись 06.08.2014 року до ПрАТ «Страхова компанія «Вона» із заявою про виплату страхового відшкодування та подавши усі необхідні документи, листом від 16.10.2014 року позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що водійський стаж ОСОБА_5 є меншим ніж три роки, а умовами використання транспортного засобу визначено керування особами з водійським стажем не менше трьох років. Однак, позивач вважає таку відмову безпідставною, оскільки договір страхування має виконуватись належним чином, такий не визнаний недійсним та ним передбачено виплату страхового відшкодування. Згідно експертизи вартість матеріального збитку становить 18 454,00 грн. Крім того, позивач вважає, що йому була спричинена моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях та сильному нервовому стресі, що спричинило погіршення стосунків у сім'ї, що призвело до порушення його душевного спокою та звичного ритму життя.

Надалі позивачем неодноразово доповнювались позовні вимоги, останній раз 15.09.2015 року, згідно яких просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Вона» 27 498,48 грн. страхового відшкодування з врахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, 5 000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

Позивач та його представник в судовому засідання позов підтримали, дали пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові та уточненнях до позову. Просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов в частині позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Вона» не заперечив, в частині позовних вимог до нього про стягнення моральної шкоди заперечив з тих підстав, що позивачем не подано жодних належних доказів на підтвердження завдання такої шкоди.

Представники відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Вона» в судовому засіданні позов заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просять відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, суд вважає, що позов ОСОБА_4 слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як встановлено судом, 23 липня 2014 року о 17.45 год. у м.Львові на вул.Городоцькій, 355б відбулась ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля НОМЕР_2 під керування ОСОБА_4 і який належить ОСОБА_4 на праві власності. Даний факт сторонами не заперечується.

Учасниками вказаного ДТП (ОСОБА_5 та ОСОБА_4.) було складено та підписано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 23.07.2014 року у м.Львові на вул.Городоцькій, 355б /а.с.6/, згідно якого така відбулась з вини ОСОБА_5

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Вона», що підтверджується Полісом №АС/9215575 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та згідно якого франшиза, на яку зменшується страхове відшкодування (ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») становить 1000,00 грн. /а.с.8/.

Також, з матеріалів справи видно, що 06.08.2014 року позивач подав ПрАТ «Страхова компанія «Вона» повідомлення про згадану дорожньо-транспортну пригодуіз всіма необхідними додатками /а.с.9, 10/, однак листом від 16.10.2014 року позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що водійський стаж ОСОБА_5 є меншим ніж три роки, а особливими умовами використання транспортного засобу дозволено керування особами з водійським стажем не менше трьох років /а.с.11/.

Згідно звіту №2809/2683 від 05.08.2014 року про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля НОМЕР_3 становить 18 454,07 грн. /а.с.19-26/.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно положень ч.33.2 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника.

Згідно п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк встановлений договором.

Згідно положень ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтею 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), а саме:

навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, з наведеної норми закону випливає, що відмова у виплаті страхового відшкодування можлива лише у випадку наявності обставин, передбачених ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, посилання представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Вона» на ст.193 Господарського кодексу України (право відмовитись від виконання зобов'язань) є цілком безпідставними, оскільки саме Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюються відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і такий спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (преамбула Закону).

Пунктом 2.1 ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Крім того, в Інструкції про порядок заповнення бланку поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджених протоколом Президії МТСБУ від 01.09.2011 №279/2011 /а.с.110-117/говориться, що в розділі 8 «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» зазначаються істотні умови, які впливають на оцінку ризику та, відповідно, розмір страхової премії при укладенні договору ОСЦПВВНТЗ.

Отож, порушення особливих умов використання забезпеченого транспортного засобу аж ніяк не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування потерпілій стороні.

Таким чином, суд вважає цілком обґрунтованими доводи позивача про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Вона» страхового відшкодування, однак враховуючи суму франшизи, стягненню зі ПрАТ «Страхова компанія «Вона» підлягає 17 454,07 грн. страхового відшкодування.

Разом з тим, цілком безпідставними є вимоги позивача про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Вона» суми інфляційних втрат та 3% річних, оскільки положення ст.625 ЦК України поширюються на випадки прострочення боржником виконання грошового зобов'язання, а в даному випадку ПрАТ «Страхова компанія «Вона» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, а не про виплату такого, тобто відповідачем не прострочено виплати, згідно строків, встановлених ст.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так як у випадку відмови у виплаті страхового відшкодування, останній може вважатися боржником лише на підставі рішення суду.

Поряд з тим, суд звертає увагу позивача на те, що п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено лише право стягнення пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 5000,00 грн. моральної шкоди та витрат на правову допомогу, оскільки позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт завдання йому моральної шкоди діями (бездіяльністю) ОСОБА_5, а також понесення позивачем витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За наведених вище обставин, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення, а саме в частині виплати страхового відшкодування. Щодо решти позовних вимог ОСОБА_4, то в задоволенні таких слід відмовити.

Керуючись ст.3,10,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, Законом України ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»», суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_4 - задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Вона» (, р/р 7990 ПАТ «Дельта Банк», МФО 380236) на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) 17 454,07 (сімнадцять тисяч чотириста п'ятдесят чотири гривні 07 копійок) страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Вона» (, р/р 7990 ПАТ «Дельта Банк», МФО 380236) на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 487,20 гривень

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Городецька