Справа № 22-ц-1797/11 Головуючий у І інстанції Яковенко В.С.
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 16.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого : Яворського М.А.

суддів: Коцюрби О.П., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Джафаровій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 18 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

25 серпня 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом просила стягнути матеріальну та моральну шкоду, яку вона понесла внаслідок винних дій відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що 23 липня 2010р. відповідачка безпричинного побила її сина ОСОБА_3, в результаті чого вона змушена була возити сина на лікування в м. Київ, де дитина знаходилась на стаціонарному лікуванні в Київській обласній клінічній лікарні з 24 до 28 липня 2010р., на лікування було витрачено кошти, зокрема на ліки 66 грн.43коп. та поїздки до м. Києва - 480 грн., а всього 546 грн.43 коп. Крим того діями відповідачки їй було завдано моральну шкоду, оскільки вона хвилювалась за здоровя і життя сина, за його майбутнє, були порушені нормальні життєві звязки в сімї, свої моральні страждання вона оцінює в 5000грн.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 18 жовтня 2010 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 459 грн. 26 коп. матеріальної шкоди та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 51 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 вказує на те, що судом першої інстанції було зроблено висновки на неповно з'ясованих обставинах справи, не надано належної правової оцінки доказам, на які посилається відповідач, що призвело до ухвалення незаконного, необґрунтованого належними доказами, неправильного по суті та несправедливого рішення, в якому неповно відображені обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, рішення Іванківського районного суду Київської області від 18 жовтня 2010 року змінити з наступних підстав.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріалами справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задоволити частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, районний суд виходив з того, що відповідачем 23 липня 2010 року були завдані неповнолітньому ОСОБА_5 тілесні ушкодження. На придбання ліків позивачем було витрачено 66 грн. 43 коп., а також за прибутковими касовими ордерами від 17.09.2010р. - 72грн.83коп. та від 23.09.2010р. 80 грн. відповідно до договорів добровільного медичного страхування. Крім того, як визнала сама відповідачка в судовому засіданні, витрати на проїзд до лікарні склали 240грн., вартість проїзду 1 особи з с. Вересня Поліського району до м. Києва 30грн. Таким чином матеріальні витрати повязані з лікуванням та обстеженням ОСОБА_3 склали 459 грн. 26 коп. Щодо відшкодування моральної шкоди, даний позов заявлено в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, яки і визнаний судом, відповідно до матеріалів кримінальної справи №1-193 про звинувачення ОСОБА_4 за ст.125 ч.2 КК України - потерпілим. В той же час, хоч позов і заявлено в інтересах неповнолітнього, позивачка заявляє вимоги про відшкодування моральної шкоди завданої їй особисто, а не особі яку вона представляє та в інтересах якої заявлено цивільний позов.

Між тим, такий висновок суду зроблений невірно, без належного дослідження в судовому засіданні обставин справи і перевірки їх доказами.

Суд фактично не повністю дослідив матеріали справи, не провів їх аналіз та не надав оцінки доказам по справі.

Згідно ч.1 ст. 307 ЦПК України суд в апеляційному порядку має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, або змінити рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне зясування судом обставин, що має значення для справи; недоведеність обставин, що має значення до справи, які суд вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставин справи; порушення або неправильне застосування судом норм матеріального права є підставою для скасування і ухвалення нового рішення, або зміни рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів встановила, що 23 липня 2010 року біля 20-ЇЇ години у с. Вересня по вул. Жовтнева, 10, Поліського району, Київської області між ОСОБА_4 та неповнолітнім ОСОБА_3 виникла сварка у наслідок чого неповнолітній ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.

Постановою від 02.08.2010 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_4 за ознаками злочину передбаченого ст. 296 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не доведена сума матеріальної шкоди повязана з лікуванням та обстеженням ОСОБА_3, оскільки в матеріалах справи наявні лише проїздні квитки. Також відповідно до епікрізу (а.с.8) лікарем було призначено одні ліки, а придбані відповідно до накладної (а.с. 12, 35) інші.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В судовому засіданні першої інстанції відповідач позов визнала частково, а саме те, що вона дійсно вдарила сина позивачки ОСОБА_3, який її ображав, тому згодна відшкодувати матеріальну шкоду в частині витрат на лікування в сумі 66грн., а також документально підтверджені витрати на обстеження ОСОБА_3 та на проїзд до лікарні та від лікарні до с. Вересня з розрахунку 30грн. за одну поїздку, всього 240грн. В частині відшкодування моральної шкоди позов не визнає.

Суд на зазначені положення закону, матеріали та обставини справи уваги не звернув, належної оцінки їм не дав, та ухвалив помилкове рішення через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п.1,3 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 18 жовтня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 матеріальну шкоду змінити, зменшивши даний розмір до 306 грн. 43 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А. Яворський

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_6