Ухвала

іменем україни

26 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Ареал», ОСОБА_5, Головного управління юстиції у Кіровоградській області, треті особи: селянська спілка приватних власників «Зоря України», відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Знам'янського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, про визнання правочину недійсним, повернення нерухомого майна та зобов'язання внесення даних про реєстрацію нерухомого майна, за касаційною скаргою приватного підприємства «Ареал» на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з уточненим згодом позовом до приватного підприємства «Ареал», ОСОБА_5, Головного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання правочину недійсним, повернення нерухомого майна та зобов'язання внесення даних про реєстрацію нерухомого майна.

Зазначала, що на підставі наказу голови селянської спілки приватних власників «Зоря України» № 57 від 30 вересня 2000 року їй видано ордер на право користування однокімнатною квартирою АДРЕСА_1, якою вона користується до теперішнього часу.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2007 року право власності на вказану квартиру було визнано за ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2009 року вказане рішення міськрайонного суду скасовано й справу передано на новий розгляд, за результатами якого рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2010 року ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні позову про визнання договору купівлі-продажу укладеним та про визнання права власності на спірну квартиру.

У період між вказаними рішеннями, 08 червня 2007 року ОСОБА_5 продав вказану квартиру приватному підприємству «Ареал».

Посилаючись на викладене й на порушення її прав, як користувача спірної квартири, ОСОБА_4 просила позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2013 року відмовлено в задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2014 року зазначене рішення міськрайонного суду скасовано й позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 08 червня 2007 року між ОСОБА_5 та приватним підприємством «Ареал». Скасовано державну реєстрацію права власності.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі приватне підприємство «Ареал» просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права й порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між відповідачами, у порушення вимог чинного законодавства, порушує права позивача на користування житлом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції вірно застосував положення норм матеріального права, й дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Доводи касаційної скарги приватного підприємства «Ареал» на увагу не заслуговують й висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного підприємства «Ареал» відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук