Справа № 337/1451//15-ц
Провадження № 2/337/828/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

при секретарі Жевакіній Г.О.

з участю адвоката Ляшенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до дошкільного начального закладу № 269 «Сосенки» територіального відділу освіти, молоді та спорту Хортицького району Управління освіти і науки Запорізької міської ради, третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_2 23.03.2015 року звернулася до суду із вказаним позовом.

У позові вказала, що наказом № 12-к п.1 від 16.02.2008 року вона була прийнята на роботу помічником вихователя до ДНЗ № 269 на час відпустки іншого працівника, потім 21.08.2008 року трудові відносини з нею продовжено і 04.01.2011 року її було переведено на посаду помічника вихователя для дітей віком від 3-х років.

30.10.2014 року її було звільнено з роботи без будь яких на то підстав. Вважає таке звільнення незаконним, оскільки дисциплінарне стягнення на неї накладено неправомірно, трудову дисципліну вона не порушувала, крім того її звільнено без погодження з профспілковим комітетом, тому просила поновити її на посаді помічника вихователя у ДНЗ № 269 «Сосенки».

11.06.2015 року та 06.07.2015 року ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги і просила поновити її на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала позов. Суду пояснила, що 29.10.2014 року вона за графіком працювала у 9 групі ДНЗ, отримала обід, отримувала їжу останньою на кухні і повар віддала їй усю їжу, яка залишилася. У групі вона накрила столи, а вихователі групи самі наклали у тарілки для першої страви, другі страви, хоч вона і казала, що цього роботи не можна. Розкладати їжу і роздавати дітям, це її обов'язок.Через деякий час у групу зайшла завідуюча дитячим садочком, побачила на окремому столі тарілки з їжею і вирішила, що це вона залишила для себе. Але це були залишки від їжі- відходи. Ввечері її повідомили, що її звільнено, при цьому пояснень від неї ніхто не вимагав, наказ про звільнення для ознайомлення їй не надали. Вона не мала доган за період роботи, про наявність скарги мами дитини ОСОБА_4, їй не було відомо, тому вважає, що звільнили її безпідставно. Вона зверталася до вищої інстанції з заявами про проведення перевірки щодо правомірності її звільнення, знаходилася на лікарняному з 31.10.2014 року по 08.11.2014 року, крім того, не мала копії наказу про звільнення, який було витребувано лише адвокатом, тому вважає, що строк звернення до суду пропустила з поважної причини, просить його поновити, також поновити її на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 14474 грн., за 7 місяців.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що згідно наказу №12к від 16.02.2008 року ОСОБА_2 було прийнято на посаду помічника вихователя до ДНЗ №269. 15.10.2014 року завідуючому ДНЗ №269 надійшла скарга від матері дитини групи №4 ОСОБА_4, в якій працювала позивачка, про нетактовну поведінку помічника вихователя даної групи ОСОБА_2 та незадовільний санітарний стан приміщення групи №4, за дотримання якого, згідно посадової інструкції відповідала позивачка. Заява була зареєстрована і наказом від 17.10.2014 року була створена комісія для проведення службового розслідування щодо обставин викладених у заяві батьків. ОСОБА_2 було запропоновано надати в письмовій формі пояснення щодо фактів викладених у скарзі, але вона відмовилася, про що було складено акт. Комісія дійшла висновку, що конфлікт мав місце, факти викладені в скарзі відповідали дійсності та запропонувала застосувати до помічника вихователя ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення - догану. Наказом №48в від 22.10.2014 року по ДНЗ №269 ОСОБА_2 було оголошено догану та з метою поліпшення психологічного комфорту у стосунках з батьками та уникнення конфліктних ситуацій в подальшому помічника вихователя ОСОБА_2 було переведено працювати до іншої групи №9. 29.10.2014 року, під час денного огляду груп, завідувачою ДНЗ №269 ОСОБА_3 в групі №9, де працює ОСОБА_2, в зоні для роздачі їжі дітям, а саме- на приставному столі для посуду, було виявлено факт приховування двох порцій першої (суп) та другої (печінка тушкована у сметані, макарони, капуста квашена) страв обіду. Дані порції були заставлені пустим посудом, але мали бути розподілені дітям за обідом, згідно з меню-розкладки та відповідно до кількості присутніх дітей (15 осіб), чим ОСОБА_2 було порушено п.3.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ДНЗ №269, затверджених зборами трудового колективу ДНЗ №269; п. 2.3.3 Посадової інструкції №07.05 помічника вихователя для дітей віком від 3-х років, з якою остання ознайомлена під особистий підпис, та права дітей на повноцінне, збалансоване харчування, в запланованому на день об'ємі та права батьків, які сплачують за харчування. На місце виявлення прихованої їжі одразу були покликані працівники ДНЗ №269, які на той момент знаходились поруч з групою №9, які засвідчили даний факт, також було складено акт з підписами вищевказаних осіб. Для всебічного проведення службового розслідування були відібрані пояснення всіх працівників ДНЗ №269, які беруть участь в процесі забезпечення харчуванням вихованців, у ОСОБА_2 Наказом №50в від 29.10.2014 року по ДНЗ №269 була створена комісія для проведення розслідування обставин порушення трудової дисципліни ОСОБА_5, результати якої відображені в акті від 30.10.2014 року, та комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_2, навмисно не видала дітям їжу та залишила її для себе. Комісія запропонувала вжити заходів щодо покарання ОСОБА_2 за порушення трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку та посадової інструкції. В подальшому, завідуюча ДНЗ №269 ОСОБА_3 письмово звернулась з поданням до профспілкового комітету ДНЗ №269 про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 з роботи. 30.10.2014 року було проведено засідання профкому та ухвалено рішення про надання згоди на звільнення помічника вихователя ОСОБА_2 Завідуючою ДНЗ №269 видано наказ №77к/тр від 30.10.2014 року про звільнення ОСОБА_2 за п.2 ст.147 КЗпП України, згодом до даного наказу було внесено зміни в п.1 наказом №78к/тр від 30.10.2014 року та внесено відповідні записи до трудової книжки позивачки. ОСОБА_2 відмовилась отримувати трудову книжку та копії наказів про звільнення, які їй видавались на робочому місці наприкінці робочого дня 30.10.2014 року у присутності свідків, про що було складено акт. 30.10.2014 року рекомендованим листом на ім'я ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_1, було направлено листа про необхідність їх отримання, але ОСОБА_2 з'явилася до ДНЗ лише 28.11.2014, що підтверджується її підписом у Книзі обліку руху трудових книжок та вкладишів до трудових книжок. 10.11.2014 року на адресу адміністрації надійшов адвокатський запит про надання певного переліку документів щодо звільнення позивачки, які були надіслані 14.11.2014 року, що підтверджується квитанцією. До суду позивачка звернулася з позовною заявою лише 23.03.2015 року, чим порушила строк звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України, а ті докази, на які посилається позивачка як на поважні у частині пропуску строку звернення до суду, є безпідставними, тому просить у позові відмовити як по суті так і за пропуском строку звернення до суду.

Третя особа ОСОБА_3 просить залишити без задоволення позов ОСОБА_2 у повному обсязі. Суду пояснила, що вперше скарга на неадекватну поведінку помічника вихователя ОСОБА_2 надійшла від матері дитини ОСОБА_6 15.10.2014 року. Наказом по ДНЗ було створено комісію, яка дійшла до висновку щодо неправомірної поведінки помічника вихователя, за що ОСОБА_2 було оголошено догану. Від дачі пояснень щодо конфлікту, ОСОБА_2 відмовилася, про що було складено акт. Щоб уникнути конфлікту у подальшому, ОСОБА_2 було запропоновано перейти на роботу в іншу групу, але вона відмовилася, влаштувала сварку, тоді вона наказом перевела ОСОБА_2 на роботу у групу № 9. 29.10.2014 року вона робила оглядовий контроль по групам, зайшла у групу № 9, столи після їжі були брудні, за столами сиділо кілька дітей, вона хотіла зробити зауваження помічнику вихователя ОСОБА_2, але у цей час, з того місця де вона стояла, побачила тарілку з другим блюдом, яка була захована за брудними каструлями, там знаходилися макарони, тушкована печінка, квашена капуста, у відрі був суп. ОСОБА_2 намагалася не допустити її до столу та казала що це відходи їжі, але відходи знаходилися в іншій каструлі і їх було видно, що це відходи. Вона запросила вихователів та інших працівників підійти до столу, засвідчитися і ті сказали, що це нормальні тарілки з їжею, їжа була красиво на ній укладена. Було складено акт про виявлене порушення, ОСОБА_2 його підписала, надала пояснення. У цей же день вона, як керівник звернулася до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення ОСОБА_2, а коли отримала таку згоду, видала наказ про її звільнення. На засіданні профкому ОСОБА_2 була присутня. Наказ про звільнення та трудову книжку вона 30.10.2014 року у присутності вихователів і завгоспа намагалася вручити ОСОБА_2, але з наказом про звільнення знайомитися остання відмовилася, також відмовилася і отримувати трудову книжку, забрала усе 28.11.2014 року, але до цього необхідні їй документи для звернення до суду були направлені на адвокатський запит. ОСОБА_2 неодноразово писала на неї скарги, були комісії, але це не заважало їй звернутися до суду, тому вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду з неповажної причини. Вважає, що ОСОБА_2 звільнено правомірно, оскільки до звільнення на неї було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона працює вихователем у ДНЗ № 269 у групі де ОСОБА_2 працювала помічником вихователя. 29.10.2014 року вона працювала у другу зміну. Група є прохідною і у цей день через групу проходила завідуюча ДНЗ, яка побачила на роздавальному столі у тарілці незайману порцію їжі, а помічник вихователя ОСОБА_2 на її питання пояснила, що це відходи їжі. Порція була велика, в одній тарілці було дві порції, це була нова порція, а не відходи. ОСОБА_2 просила її, щоб вона сказала, що це її порція, але вона відмовилася. Щодо розслідування даного випадку було призначено комісію, також відомо, що ОСОБА_2 надавала пояснення у яких наполягала, що це були відходи їжі.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що у ДНЗ вона працює поваром. Їжу на групи видають за меню-розкладкою строго по кількості дітей, які присутні у групах. Уся їжа зважується, з боку медичної сестри діє жорсткий контроль. Доводи ОСОБА_2 про те, що вона видала їжі більше на групу, не відповідають дійсності, бо їжа була видана по кількості дітей та необхідній для цього вазі.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила , що вона працює вихователем у ДНЗ № 269 і була членом комісії, яка розслідувала випадок у групі № 9 у кінці жовтня 2014 року. Комісія була створена наказом завідуючої ДНЗ, з яким усіх членів комісії ознайомили. Коли члени комісії пішли з метою провести бесіди з ОСОБА_2, представилися їй, казали, що вони члени комісії та повідомили з якою метою створена комісія. Спілкуватися з комісією ОСОБА_2 не захотіла, пояснень ніяких не надала, тому члени комісії стали опитувати працівників ДНЗ, які були свідками тієї події. Спілкувалися з кожним окремо та встановили, що ОСОБА_2 приховала велику порцію їжі, яка повинна була розподілена між дітьми: макарони, тушковану печінку, капусту. Комісією було встановлено, що під час виявлення їжі на роздавальному столі, у групі сиділи і обідали 2-3 дітей за столами, усі інші вже поїли і пішли з-за столу. Наступного дня комісія знову намагалася отримати від ОСОБА_2 пояснення, але та відмовилася, про що було складено акти.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона працює вихователем у ДНЗ №269. 29.10.2014 року її на роботі ознайомили з наказом про створення комісії щодо розслідування порушення харчування у групі № 9. У цей же день вона та інші члени комісії звернулися до ОСОБА_2, представилися що вони є членами комісії та намагалися поспілкуватися з нею з метою отримання пояснень щодо подій, які сталися у групі. Спілкуватися з членами комісії ОСОБА_2 відмовилася, сказала, що надала письмові пояснення завідуючій. Після цього вони проводили бесіди з очевидцями події, опитали вихователів, працівника кухні, медичну сестру. Комісією було встановлено, що у групі № 9 було виявлено приховану їжу, це була добра їжа, це не були відходи їжі. На наступний день усі члени комісії знову підійшли до ОСОБА_2, хотіли все ж таки з нею поспілкуватися, але вона розмовляла по телефону і спілкуватися не захотіла, а просто від них пішла. За результатами роботи комісії було складено акт, у якому відображено факти, які встановила комісія.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вона працює у ДНЗ машиністом прання білизни і була членом комісії, яка розслідувала випадок порушення харчування у групі № 9. З наказом про створення комісії, їх ознайомила завідуюча ДНЗ, після чого члени комісії пішли у гр. № 9, ОСОБА_2 представилися та пояснили, що будуть розбиратися у тому що сталося, попросили надати пояснення. ОСОБА_2 відмовилася від дачі будь-яких пояснень з цього приводу, відмовилася спілкуватися з членами комісії, про що було складено акт. Після цього члени комісії провели опитування усіх осіб, які були свідками події. Комісією було встановлено, що ОСОБА_2 не роздала дітям першу порцію та другу їжі на обід, суп знаходився у кастрюлі, а друга страва була викладена на тарілку акуратно: макарони, печінка, капуста та тарілка була прихована. Це не були відходи їжі, це була добра їжа. Відходи їжі складаються у марковану для цього спеціальну ємкість, а це була їжа, яка не була розподілена дітям на обід. З висновком комісії, члени комісії намагалися ознайомити ОСОБА_2, але та відмовилася знайомитися та спілкуватися, про що знову було складено акт.

Заслухавши пояснення позивачки, думку адвоката, пояснення представника відповідача, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст.. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають Із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України,, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність і допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено, що наказом № 12-к від 16.02.2008 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу на посаду помічника вихователя до ДНЗ № 269 на час відпустки іншого працівника по догляду за дитиною ( а.с.49), трудові відносини з нею було продовжено наказом № 70-к від 21.08.2008 року ( а.с.21); 04.01.2011 року ОСОБА_2 переведено на посаду помічника вихователя для дітей віком від 3-х років ( а.с.21).

15.10.2014 року на ім'я завідуючої ДНЗ № 269 від ОСОБА_4 надійшла скарга на помічника вихователя ОСОБА_2 через її поведінку у групі під час робочого часу, яка зареєстрована у журналі реєстрації пропозицій, заяв, скарг громадян ( а. с. 50-53).

Наказом № 47в від 17.10.2014 року ДНЗ №269, було створено комісію для розслідування скарги ОСОБА_4 ( а.с.55). ОСОБА_2 було запропоновано надати в письмовій формі пояснення щодо фактів викладених у скарзі, але надати такі пояснення ОСОБА_2 відмовилася, про що складено акт від 20.10.2014 року ( а.с.56).

За результатами розслідування скарги гр. ОСОБА_4, комісією складено акт від 22.10.2015 року, з якого вбачається, що викладені у скарзі факти мали місце, відповідають дійсності та запропоновано керівнику ДНЗ за скоєне на ОСОБА_2 накласти стягнення у вигляді догани ( а.с.57).

Наказом №48в від 22.10.2014 року по ДНЗ №269 ОСОБА_2 було оголошено догану за нетактовне поводження з батьками дітей та неналежне виконання Правил внутрішнього трудового розпорядку, своїх посадових обов'язків( а.с.58), з яким ОСОБА_2 відмовилася знайомитися, про що складено акт від 22.10.2014 року ( а.с. 59).

Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників ДНЗ № 269, затверджених загальними зборами колективу ДНЗ № 269 за погодженням з профспілковим комітетом, встановлено, що працівники ДНЗ зобов'язані працювати чесно та добросовісно, дотримуватися дисципліни праці та виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку, не харчуватися у дошкільному закладі, тощо ( а.с. 101- 104), з якими ОСОБА_2 ознайомлена під особистий підпис ( а.с.104).

Посадовою інструкцією № 07.05 помічника вихователя для дітей від 3-х років ДНЗ № 269 передбачено, що помічник вихователя відповідає за роздачу їжі дітям згідно норм виходу, які зазначені в щоденному меню-розкладі, харчові відходи після харчування дітей у групах збирає у спеціально маркірованій ємності, за порушення інструкції помічник вихователя несе відповідальність ( а.с.105- 109),з якою ОСОБА_2 була ознайомлена під особистий підпис 25.05.2011 року ( а.с. 109).

Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, тощо.

Відповідно до ст.. 142 КЗпП України, трудовий розпорядок на підприємствах, установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Статтею 147 КЗпП України передбачено стягнення за порушення трудової дисципліни.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснювала, що вона не знала про скаргу ОСОБА_4, не знала про наказ, яким їй оголошено догану, з ним не була ознайомлена.

Доводи ОСОБА_2 протиречать матеріалам справи: актам від 20.10.2014 року і 22.10.2014 року з яких вбачається, що ОСОБА_2 відмовилася писати пояснювальні з приводу неетичної поведінки з батьками ОСОБА_4, що свідчить про те, що ОСОБА_2 було відомо про розгляд скарги батьків дитини ОСОБА_4 ( а.с.54, 56) і повністю протиречить її поясненням у судовому засіданні.

Крім того, ОСОБА_2 пояснювала у суді, що про накладання на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, їй відомо не було. Доводи ОСОБА_2 у цій частині спростовується актом від 22.10.2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 без пояснення причини, відмовилася поставити підпис про ознайомлення з наказом про оголошення їй догани ( а.с. 59).

Як вбачається з матеріалів справи, про накладання на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, останній було відомо, крім того, письмові заперечення на її позовну заяву отримано судом 21.04.2015 року ( а.с.42), до яких додано копію наказу про винесення ОСОБА_2 догани ( а.с.58). Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_2, наказ про винесення їй догани вона до 07.09.2015 року у суді не оскаржувала, тобто на теперішній час дисциплінарне стягнення з неї не знято.

З метою поліпшення психологічного комфорту у стосунках з батьками та уникнення конфліктних ситуацій в подальшому, помічника вихователя ОСОБА_2 було переведено працювати до групи №9, наказом № 99р від 22.10.2014 року ( а.с.60), від ознайомлення з яким ОСОБА_2 відмовилася, що вбачається з акту від 22.10.2014 року ( а.с.61), але перейшла працювати та працювала у групі №9, що підтвердила ОСОБА_2 у судовому засіданні, наказ про її переведення працювати до іншої групи не оскаржувала, що пояснила ОСОБА_2 у судовому засіданні.

З пояснень третьої особи ОСОБА_12, 29.10.2014 року вона здійснювала оглядовий контроль по групам, зайшла у групу № 9 де побачила, що столи для вживання їжі були брудні, за столами сиділо кілька дітей, вона хотіла зробити зауваження помічнику вихователя ОСОБА_2 щодо побаченого, але у цей час, з того місця де вона стояла, побачила тарілку з другим блюдом, яка була захована за брудними каструлями, там знаходилися макарони, тушкована печінка, квашена капуста, у відрі був суп.

Пояснення ОСОБА_3 підтверджуються актом від 29.10.2014 року та схемою до акту ( а.с.62-63), письмовими поясненнями вихователів ОСОБА_13, ОСОБА_14 ( а.с.65,66), повара ОСОБА_15 ( а.с.67), медичної сестри ОСОБА_16 ( а.с.68), кухаря ОСОБА_8 ( а.с. 69).

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що вона випадково насипала зайву порцію ( а.с.70).

Письмові пояснення ОСОБА_2 викладені 29.10.2014 року ( а.с.70), різняться з її поясненнями у судовому засіданні, де ОСОБА_2 пояснювала, що на столі стояли залишки від їжі, відходи, на чому категорично наполягала.

Наказом №50в від 29.10.2014 року по ДНЗ №269 була створена комісія щодо проведення розслідування обставин порушення трудової дисципліни ОСОБА_2 ( а.с.71).

Як вбачається з акту від 30.10.2014 року, ОСОБА_2 відмовилася від дачі пояснень з приводу питання, яке розглядала комісія, а саме чому вона залишила першу та другу страви обіду 29.10.2014 року, а не видала їх дітям ( а.с.73).

Актом від 30.10.2014 року було узагальнено роботу комісії, яка дійшла висновку про те, що ОСОБА_2, навмисно не видала дітям їжу та залишила її для себе, подія мала місце та зроблена навмисно. Комісія запропонувала вжити заходів щодо покарання ОСОБА_2 за порушення трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку та посадової інструкції ( а.с72).

За результатами складеного акту, завідуюча ДНЗ №269 ОСОБА_3 письмово звернулася з поданням до профспілкового комітету ДНЗ №269, членом якого була позивачка ОСОБА_2, про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 з роботи ( а.с.74).

30.10.2014 року було проведено засідання профспілкового комітету ДНЗ №269, на якому було розглянуто дане подання та ухвалено рішення про надання згоди на звільнення помічника вихователя ОСОБА_2 Дане засідання було оформлено протоколом, який був зареєстрований під номером 1 в Журналі протоколів засідань профспілкового комітету ДНЗ №269 ( а.с. 75-77). З протоколу вбачається, що на засіданні профкому була присутня і ОСОБА_2, яка сама взяла слово, винною себе не визнала, влаштувала на засіданні профкому сварку.

У позовній заяві ОСОБА_2 вказала, що профспілковий комітет не надавав згоди на її звільнення, на цьому наполягала і у судових засіданнях, що повністю протиречить обставинам, викладеним у протоколі від 30.10.2014 року, а також повністю спростовує доводи позивачки у цій частині.

30.10.2014 року, наказом № 77к/тр, помічника вихователя ОСОБА_2 за порушення трудової дисципліни було звільнено з займаної посади згідно п.2 ст. 147 КЗпП України, за погодженням з профспілковим комітетом ( а.с.79-80), з яким ОСОБА_2 ознайомитися відмовилася, що вбачається з акту від 30.10.2014 року ( а.с.81).

Наказом № 78 к/тр від 30.10.2014 року у вищевказаний наказ було внесено зміни, за якими ОСОБА_2 було звільнено за п.3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовою інструкцією, за погодженням з профспілковим комітетом ( а.с.82), з яким ОСОБА_2 відмовилася ознайомитися, що вбачається з акту від 30.10.2014 року ( а.с.83). Також ОСОБА_2 від отримання копій наказів та трудової книжки відмовилася, що вбачається з акту від 30.10.2014 року ( а.с.84). Копії наказів були направлені ОСОБА_2 та отримані нею 27.11.2014 року ( а.с.85).

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Для звільнення працівника за порушення трудової дисципліни необхідно, щоб працівником було скоєно конкретний дисциплінарний проступок, тобто допущено невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, щоб це невиконання або неналежне виконання обов'язків було протиправним та винним, мало систематичний характер, за попередні порушення трудової дисципліни до працівника застосовувались заходи дисциплінарного і громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але це не дало позитивних наслідків, тому подальше залишення такого працівника на роботі суперечить інтересам виробництва.

Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 9 від 06.11. 1992 року роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. З, 4, 7, 8 ст. 40 та п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувались вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили чинності за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовано до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11. 1992 p.).

У судовому засіданні встановлено, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яка була оголошена ОСОБА_2 наказом від 22.10.2014 року не було знято, наказ про оголошення догани, станом на 07.09.2015 року ОСОБА_2 не оскаржувала.

Забезпечення дітей харчуванням в дошкільному закладі здійснюється відповідно до Закону України «Про дошкільну освіту», стаття 35 якого передбачає, що натуральний набір продуктів для харчування дітей дошкільного віку визначається центральним органом виконавчої влади.

Батьки, або особи що їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі у розмірі, що становить не менше 60 відсотків ( у міській місцевості) від вартості харчування в день.

Програмою «Освіта», яка є додатком до рішення міської ради від 23.04.2014 року № 19, встановлено і введено з 01.04.2014 року в дію показники вартості харчування дітей у комунальних дошкільних навчальних закладах, виходячи з щоденної вартості меню, у розмірі: 9 грн. 28 коп.- ясла, 13 грн. 86 коп.- дитячий садочок. Встановлено, що батьки або особи, що їх замінюють, з 01.04.2014 року вносять плату у розмірі 50% від вартості харчування дитини в день: дитячий садочок- 8 грн. 79 коп.

Отже, оплату за харчування дітей у ДНЗ покладено як на державу, в особі міської ради- 50%, так і на батьків або осіб, що їх замінюють- 50%.

Діями ОСОБА_2, яка приховала їжу від дітей, яка не була відходами, що встановлено судом у судових засіданнях, порушено вимого діючого законодавства, право дітей групи № 9 ДНЗ № 269 «Сосенки» на задоволення їх потреб у повноцінному, раціональному, збалансованому та максимально різноманітному харчуванні дітей з дотриманням натурального набору продуктів, необхідне для їх нормального росту і розвитку, що є складовою частиною збереження і зміцнення здоров'я дітей.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 не роздала дітям, які були присутні у групі ( 15 дітей) необхідних порцій страв та необхідної кількості і ваги, чим порушила вимоги Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якого кожна дитина має право на рівень життя, достойний для її фізичного, морального, культурного духовного і соціального розвитку.

Враховуючи наявність діючого попереднього стягнення у вигляді догани, яка була винесена ОСОБА_2 за неналежне виконання Правил внутрішнього трудового розпорядку, своїх посадових обов'язків наказом від 22.10.2014 року та яка станом на 07.09.2015 року ОСОБА_2 не оскаржувалася і не знята, виявлення факту приховування ОСОБА_2 дитячих порцій їжі, а також незадовільного стану санітарних норм та правил у групі, чим порушено Правила внутрішнього трудового розпорядку, посадову інструкцію помічника вихователя, що носить систематичний характер, суд вважає, що ОСОБА_2 було правомірно звільнено з роботи, а тому її позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у повному обсязі задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 221, 232 КЗпП України, ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до дошкільного начального закладу № 269 «Сосенки» територіального відділу освіти, молоді та спорту Хортицького району Управління освіти і науки Запорізької міської ради, третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик