АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/168/15 Справа № 173/827/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шевченко О. Ю. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

1 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Деркач Н.М.

за участю секретаря - Ялової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мишурин Ріг» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки без відшкодування понесених затрат, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, через свого представника ОСОБА_3, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.08.2014 року та ухвалити нове про відмову позивачу в задоволенні його позовних вимог, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушені норми матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач вважає, що при постановленні рішення судом неповно з'ясовані обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи / а. с. 70-72 /.

Зазначеним рішенням суду від 28.08.2014 року позовні вимоги ТОВ «Агрофірма «Мишурин Ріг» задоволені.

Суд зобов'язав ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ТОВ «Агрофірма Мишурин Ріг» земельною ділянкою площею 1,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Також, суд вирішив повернути ТОВ «Агрофірма «Мишурин Ріг» земельну ділянку площею 1,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від ОСОБА_2 без відшкодування понесених затрат.

Судом стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ТОВ «Агрофірма «Мишурин Ріг» понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. / а. с. 64-67 /.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,250 га, яка розташована на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області / а. с. 12 /.

Між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ «Агрофірма «Мишурин Ріг» (орендар) у 2008 році було укладено Договір оренди земельної ділянки (далі Договір), відповідно до якого ОСОБА_2 передав в оренду ТОВ «Агрофірма «Мишурин Ріг» строком на 10 років земельну ділянку площею 1,2500 га, яка знаходиться на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Цей договір було зареєстровано у встановленому законом порядку в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру 28.07.2009 року за № НОМЕР_3 / а. с. 6-9 /.

Земельна ділянка була передана орендодавцем орендарю, про що складено відповідний Акт прийому-передачі спірної земельної ділянки, який підписано обома сторонами / а. с. 10 /.

ОСОБА_2 18.06.2013 року звернувся до директора ТОВ «Агрофірма «Мишурин Ріг» Святодух Т.П. із заявою про намір самостійно обробляти земельну ділянку, яка була передана ним в оренду та просив товариство не обробляти її в 2013 році / а. с. 14 /, але з заявою про розірвання договору до товариства відповідач не звертався.

Згідно з п. 4 спірного Договору однією з підстав розірвання договору є взаємна згода двох сторін, за ініціативою однієї із сторін. В разі відсутності взаємної згоди сторін з питань зміни умов договору або його дострокового розірвання на вимогу орендодавця, дане питання вирішується тільки в судовому порядку. Цим же п. 4 Договору передбачено, що дострокове розірвання договору має здійснюватися за умови письмового попередження зацікавленої в цьому сторони не пізніше ніж за 2 місяці.

Відповідно до ст. 654 ЦК України - зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Також, ст. 14 ЗУ «Про оренду землі» визначено обов'язкову письмову форму договору оренди.

Пунктом 4 Договору передбачено, що будь-які зміни або доповнення до договору здійснюються в письмовій формі та підписуються належним чином уповноваженими представниками сторін.

Отже, вважати розірваним Договір оренди земельної ділянки за взаємною згодою сторін можна лише за умови взаємної згоди сторін, викладеній в письмовій формі та засвідченій підписами сторін.

Крім того, ч.1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Судом встановлено, що між орендодавцем та орендарем не було досягнуто згоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки у встановленій законом формі, як і не було проведено державну реєстрацію розірвання договору оренди, а тому не має підстав вважати, що договір оренди було розірвано.

Крім того, судом встановлено, проти чого не заперечували сторони, відповідачу за 2013 рік було нараховано та виплачено орендну плату за землю / а. с. 23-26 /.

Не зважаючи на укладений між сторонами Договір, 05.10.2013 року та 01.04.2014 року комісією у складі головного агронома, головного інженера, обліковця ТОВ «Агрофірма «Мишурин Ріг» було складено акти, в яких було зафіксовано, що на орендованих земельних ділянках, зокрема на спірній земельній ділянці, що належить відповідачу ОСОБА_2, - проведено передпосівні роботи та засіяно озиму пшеницю. Засів поля проведено власником земельної ділянки / а. с. 15, 22/.

Факт проведення посівних робіт на належній відповідачу земельній ділянці, яка передана ним в оренду позивачу, не заперечував в суді і сам відповідач ОСОБА_2, вважаючи, що він правомірно користується власною земельною ділянкою.

Отже, судом першої інстанції встановлено, що позивачу чиняться перешкоди у користування орендованою земельною ділянкою, оскільки орендар позбавлений можливості обробляти земельну ділянку та використовувати її за цільовим призначенням у відповідності до умов Договору оренди земельної ділянки, який укладено між сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна.

Також, ст. 27 ЗУ України «Про оренду землі» передбачено, що одним зі способів захисту прав орендаря є витребування орендованої земельної ділянки з будь-якого незаконного володіння та користування та усунення перешкод у користуванні нею.

Згідно з ч. 1 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Самовільним зайняттям є заволодіння земельною ділянкою, яке здійснюється всупереч закону.

За таких обставин, в силу ст. ст. 16, 182, 396, 525, 654 ЦК України, ст. ст. 14, 27 ЗУ ЗУ «Про оренду землі», ст. 212 ЗК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, щоОСОБА_2, обробляючи та засіюючи земельну ділянку, яка є його власністю, та яка була передана в оренду ТОВ «Агрофірма «Мишурин Ріг» на підставі Договору оренди землі, - самовільно зайняв її, а тому вимоги позивача, про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та повернення йому земельної ділянки із незаконного використання, - є законними та обґрунтованими.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив вище зазначені обставини справи і прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Агрофірма «Мишурин Ріг» в силу ст.ст. 16, 182, 396, 525, 654 ЦК України, ст. ст. 14, 27 ЗУ ЗУ «Про оренду землі», ст. 212 ЗК України та умов Договору оренди земельної ділянки укладеного між сторонами..

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін та свідків..

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При вище викладених обставинах справи, нормам матеріального права і умовах спірного Договору, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що Договір оренди земельної ділянки можна вважати розірваним за умов взаємної згоди сторін лише за наявності такої згоди викладеної в письмовій формі та засвідченій підписами сторін з послідуючою державною реєстрацією факту розірвання договору, а тому посилання відповідача на подану ним 16.07.2013 року товариству заяву від 18.06.2013 року / а. с.14 / та подану 16.07.2013 року колективну заяву від 16.04.2013 року / а. с. 131 / про наміри одноособово використовувати земельну ділянку (на яких є напис «розглянуто», що зроблений директором товариства), як на факт взаємної згоди сторін щодо дострокового розірвання Договору за взаємною згодою сторін, є безпідставними, оскільки зазначені заяви за своїм змістом і формою не є відповідними договором про дострокове розірвання договору, додатковою угодою до Договору оренди земельної ділянки чи іншим документом, які повинні бути підписані сторонами в підтвердження взаємної згоди сторін, щодо дострокового розірвання Договору оренди за взаємною згодою сторін, у відповідності з вимогами чинного законодавства та умовам самого Договору.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на той факт, що спірний Договір є розірваним, оскільки він мав намір розірвати цей договір попередивши позивача письмовою заявою, а в послідуючий час виконав сільгоспроботи на належній йому землі, проти чого не заперечував позивач, - є безпідставними, оскільки порядок дострокового розірвання спірного Договору оренди землі за згодою сторін передбачений, як умовами Договору, так і вище зазначеними нормами матеріального права, однак ці умови та вимоги сторонами виконані не були, оскільки сторони не дійшли взаємної згоди щодо дострокового розірвання Договору. Вимоги щодо дострокового розірвання Договору в судовому порядку, під час розгляду даної справи, жодною із сторін заявлені не були.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: