Справа № 589/3872/15-ц
Провадження № 2/589/941/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Стародубцевої Л.О., з участю секретаря судового засідання Артеменко М.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у режимі відео конференції цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2015 року позивач звернувся в Шосткинський міськрайонний суд з вказаним позовом та просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача борг за кредитним договором № 35 від 01.09.2006 року в сумі 163 755 грн., 46 коп. судовий збір покласти на відповідачів.

Позивач, посилаючись на ст. 549-552, 554, 612, 625, 1048, 1050 ЦК України, позовні вимоги мотивує тим, що 01.09.2006 р. між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_1» та ОСОБА_2 (Відповідач-1) був укладений зазначений кредитний договір згідно якого ОСОБА_1 надав Позичальнику (1-му Відповідачу) кредит у сумі 13 175,00 доларів США зі сплатою 13.05 % річних, з терміном користування до 01.09.2026 року.

01.09.2006 р. між Банком, 1-м Відповідачем та 2-м Відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого ОСОБА_3, (поручитель) зобовязалася солідарно відповідати перед Банком за виконання Позичальником зобовязань за вказаним кредитним договором в повному обсязі.

18.05.2010 р. змінена назва Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1», яке і є правонаступником попереднього Товариства.

Банк виконав умови кредитного договору - надав 1-му Відповідачу кредит, а останній зобовязався повернути кредит, сплатити проценти та комісію у строки та у розмірі, передбачені Кредитним договором та додатковими умовами до кредитного договору.

Факт видачі кредиту підтверджується меморіальним ордером.

Пунктом 3.3.3 Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобовязався щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п. 2.5.1, не пізніше визначеного п. 1.2 цього Договору терміну повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати кошти, передбачені п. 2.3 кредитного договору, а також на вимогу Банку сплачувати можливі штраф та пеню.

Пунктом 3.2.4 Кредитного договору передбачено, що ОСОБА_1 має право вимагати достроково повернення кредиту, сплати процентів та у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором.

Відповідно до п. 4.5 Кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 20 % від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

Згідно п. 3.2.14 Кредитного договору ОСОБА_1 має право стягувати з Позичальника штраф та пеню за невиконання чи неналежне виконання умов Договору.

Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору сторони домовились, що невиконання або неналежне виконання Позичальником зобовязання по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів, а так само невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п.п. 3.3 цього Договору, є умови, при настанні яких припиняється кредитування Банком Позичальника, а Позичальник здійснює дострокове повернення отриманих кредитних коштів Банку, сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами та інші платежі відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 3.1 Договору поруки у випадку невиконання зобовязань по Кредитному договору Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

У звязку з невиконанням 1-м Відповідачем графіку погашення заборгованості за Кредитним договором, ОСОБА_1 07.07.2015 року направив рекомендованим листом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги про дострокове повернення заборгованості за Кредитним Договором, яку боржники отримали 17.07.2015 року.

Однак вимогу Банку проігноровано, залишено без відповіді та до теперішнього часу кредитна заборгованість не сплачена.

Зобовязання по Кредитному договору до теперішнього часу 1-м Відповідачем виконані частково.

Станом на 30.07.2015 року, заборгованість 1-го Відповідача за Кредитним договором становить в гривневому еквіваленті 163 755 (сто шістдесят три тисячі сімсот пятдесят пять) гривень 46 копійок, з них:

- заборгованість за кредитом - 7 507,13 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 30.06.2015 року - 21,015358 гривень за 1 долар США - становить 157 765 гривень 03 копійки;

- відсотки за користування кредитом - 162,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 30.06.2015р. становить 3 420 гривень 25 копійок;

- штраф - 2 5 70 гривень 18 копійок.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних з ліквідацією ПАТ «ВіЕйБі Банк» від сплати судового збору звільняється.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, мотивуючи тими ж самими обставинами, пояснила, що процентна ставка за кредитним договором не змінювалася.

Відповідач останній платіж по тілу кредиту сплатив у травні 2015 року, за процентами останній платіж здійснив 26 серпня 2015 року, а починаючи з 26 серпня 2015 по теперішній час, відповідач взагалі припинив сплату заборгованості за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_2 у травні та листопаді 2015 року звертався з листом до Банку про реструктуризацію боргу зі зміною графіка погашення кредиту, який ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» розглянув та 18 листопада 2015 року листом було відмовлено.

Відповідачі кожний окремо: ОСОБА_2, та ОСОБА_3, в судовому засіданні позовних вимог не визнали та просять відмовити в його задоволенні мотивуючи наступним.

Зокрема відповідач ОСОБА_2, пояснив, що він є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності з 30.07.2014 року по 3-й групі, а з серпня 2015 року у звязку з погіршенням стану здоровя, він є інвалідом 2-ї групи та отримує пенсію в сумі 949 грн., а його дружина - поручитель за договором - відповідач по справі, працює касиром у ТОВ «Торговий ряд» на Шосткинському міському ринку на 0.5 ставки і отримує заробітну плату в сумі 730 грн., на місяць. Крім того у них на утриманні є дитина, яка також потребує значних витрат з сімейного бюджету, тому з урахуванням їхнього сімейного бюджету, вони не спроможні сплачувати кошти банку доведені за графіком, і вважають, що банк міг з урахуванням їхнього матеріального стану, який підтверджений відповідними документами, задовольнити заяву про реструктуризацію боргу зі зміною графіка погашення кредиту.

Відповідач ОСОБА_3, надала аналогічні пояснення відповідачу ОСОБА_2,

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який приймав участь у попередніх судових засіданнях також просив відмовити в задоволенні позову, зобовязавши ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» провести реструктуризацію боргу за кредитним договором, мотивуючи наступним.

Всупереч ст.ст. 3,8 Конституції України, якими задекларовано, що відповідно до принципу верховенства права людина, її права визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави, загальних засад цивільного законодавства, прописаних у ст. 3 ЦК України, щодо свободи договору, справедливості, добросовісності та розумності, з порушенням ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо заборони включення до договору споживчого кредитування несправедливих умов, ознакою та наслідком яких став істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно п. 2.5.1. Кредитного договору №35 (далі-Договір) - Позичальник зобов'язується щомісячно, до дати, встановленої в графіку, наведеному в додатку №1 до цього договору, поповнювати свій Поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням у сумі, не менш суми чергового погашення відповідної частини Кредиту, процентів та інших плат, встановлених в Графіку. З початку 2015 року, згідно цього Графіку, відповідачі мали здійснювати щомісячний платіж в сумі 140 дол. США, що за курсом НБУ станом на 30.06.2015 року складає 2941,40 грн.

Відповідно до ст. 11, 18 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

Зазначений дисбаланс було внесено Позивачем до умов договору при його укладенні, втім під час його виконання, починаючи з січня 2014 року через девальвацію гривні та підвищення у декілька разів курсу долара, починаючи з курсу 8,05 у 2008 році та визначенням його курсу станом на 30.06.2015 року, в сумі 21,01грн. за один долар, втрати відповідачів за вказаним кредитом зросли до непомірних розмірів.

Відповідачі отримують дохід у гривнях, і їм дуже важко вносити щомісячні платежі в доларах США за завищеним курсом. Ці щомісячні платежі чи не вдвічі перевищують місячний сімейний бюджет.

На протязі дії договору, відповідачі виконували свої зобовязання належним чином, навіть після девальвації гривні, що підтверджується:

1. Квитанцією від 13 березня 2015 року на суму 1664,44грн.;

2. Квитанцією № 139815 від 14 квітня 2015 року на суму 2288,20грн.;

3. Квитанцією від 08 травня 2015 року на суму 1036,12грн.;

4. Квитанцією №275944 від 26 травня 2015 року па суму 1056,68 грн.;

5. Квитанцією №182540 від 16 червня 2015 року на суму 2080,53грн.;

6. Квитанцією №212926 від 17 липня 2015 року на суму 2022,78грн.;

7. Квитанцією №306228 від 26 серпня 2015 року на суму 2194,47грн.

Сім'я відповідачів складається з наступних осіб: ОСОБА_2, його дружини ОСОБА_3 та їхньої доньки ОСОБА_6.

30.07.2014 року відповідач ОСОБА_2 отримав 3 групу інвалідності, та отримує пенсію в розмірі 949,00 грн. на місяць, що підтверджується копію пенсійного посвідчення та відповідною довідкою.

05.08.2015 року його стан здоровя погіршився та він отримав 2-гу групу інвалідності, що підтверджується випискою-направлення з історії хвороби №588.

На даний час дружина відповідача працює касиром ТОВ «Торговий ряд» та, згідно довідки № 11 від 25.08.2015 року отримала заробітну плату за останні 6 місяців в розмірі 4119,79 грн.

Дитина теж погребує значних витрат з сімейного бюджету.

Також сім'я регулярно сплачує за комунальні послуги, що підтверджується випискою з Банку. Вищевказане характеризує їх, як сумлінних платників.

Крім того, 14.02.2015 року відповідачі зверталися до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Ві Ей ОСОБА_7» ОСОБА_8 з проханням визнати фінансовий стан відповідачів незадовільним, та списати заборгованість як безнадійну, оскільки дохід сім'ї значно нижче необхідного платежу за місяць, а катастрофічний курс долара США по відношенню до гривні не дозволяє зараз сплачувати кредит. Але їм було відмовлено, що підтверджується копією листа №15-11591 від 18.05.2015 року.

Відповідно ст. 12, ЗУ «Про захист прав споживачів», кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Реструктуризація здійснюється шляхом поділу існуючого кредитного зобовязання в іноземній валюті за договором про надання споживчого кредиту на розмір залишку кредиту на момент реструктуризації, виражено в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту.

Відповідно до принципу верховенства права, через призму ст. 3 Конституції України, людина та її права визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. За визначенням Конституційного Суду України у постановлених ним рішеннях, верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема, у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності, тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується законодавством як однією з його форм, включаючи інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традиції, звичаї, які 1 легітимовані суспільством та відповідають ідеології справедливості.

Зазначені принципи справедливості, добросовісності, рівності та свободи у відносинах споживчого кредитування в певній мірі знайшли своє відображення у ст. 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Положеннями ст.ст. 42, 92 Конституції України громадянам України гарантовано, що держава захищає права споживачів, здійснюючи контроль за якістю і безпечністю усіх видів послуг та встановлюючи законами України засади створення га функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Враховуючи те, що споживач фінансових послуг фактично є слабким суб'єктом економічних відносин, держава забезпечує його захист, а також рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.

Вислухавши сторони та дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини, взаємні зобовязання сторін були напряму вказані кредитному договорі. (а.с.10-16, 22-25).

Позивач із своєї сторони положення умов договору виконав, проте відповідач всупереч йому відмовився.(8-9,26).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні відповідачі, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтями 611, 615 ЦК України встановлено, що у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, питання щодо незадовільного фінансового стану та списання заборгованості відповідачів, як безнадійної розглядалося банком двічі та було відмовлено.

Так, з листа ПАТ«Всеукраїнський ОСОБА_1» від 18.11.2015 року, банком була розглянута заява ОСОБА_2, про врегулювання заборгованості за кредитом шляхом реструктуризації боргу зі зміною графіка погашення кредиту, та відмовлено у задоволенні заяви у звязку з тим, що банк знаходиться в стані ліквідації. Відповідачам було запропоновано, що банк може частково не застосовувати штрафні санкції/пеню, за умови, якщо позичальники готові сплатити одним платежем основний борг, проценти за кредитним договором, комісії (відповідно до умов Кредитного договору) та штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредиту, за останній рік до дати повного погашення заборгованості за кредитним договором (враховуючи вимоги ст. 258 ЦК України щодо позовної давності в один рік, що застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Посилання відповідачів на фінансову неспроможність щодо виконання взятого зобовязання є необґрунтовані з огляду на ч. 1 ст. 625 ЦК України, яка передбачає умови відповідальності боржника за порушення ним грошового зобовязання. Відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку і, як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобовязання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобовязання. Відповідно до п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідачів на користь Державного бюджету міста Шостка підлягає стягненню судовий збір у сумі 1637 грн. 55 коп. по 818 грн. 78 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 208-209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 554, 611, 615, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» борг за кредитним договором № 35 від 01.09.2006 року в сумі 163 755 грн. 46 коп., а також судовий збір на користь Державного бюджету міста Шостка в сумі 1637 грн. 55 коп. по 818 грн. 78 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особам, які не були присутніми під час проголошення рішення суду, протягом цього строку з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

У разі оскарження рішення, якщо воно не було скасованим, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_9