АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Шебуєвої В.А., Слободянюк С.В.,

при секретарі Івченко О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Експрес-Банк» про надання додаткового строку для прийняття спадщини, визнання права власності, -

УСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, ПАТ «Акціонерний Банк «Експрес-Банк» та просив суд ухвалити рішення, яким надати йому додатковий строк для прийняття спадщини в три місяці та визнати за ним право власності на спадщину, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року його баби ОСОБА_3 у вигляді 1/2 частини грошових внесків з відповідними належними відсотками, що зберігаються в ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» міста Києва на рахунку НОМЕР_1 в сумі 48798 гривень 21 копійку. В обґрунтування позову зазначав, що він є спадкоємцем першої черги за правом представлення, проте в шестимісячний строк не звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, а тому йому відмовлено видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз'яснено право на звернення з позовом у суд.

Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року за заявою представника позивача проведено заміну неналежного відповідача - Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації на належного - Київську міську раду.

Унікальний номер справи: 760/28026/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7431/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Експрес-Банк» про надання додаткового строку для прийняття спадщини, визнання права власності.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт посилається, що психологічні переживання у зв'язку із смертю бабусі призвели до того, що він довго не міг оговтатися від втрати близької людини, яка виховувала йог з дитинства. Він хвилювався, майже щодня ходив на цвинтар, тому йому навіть не спадало на думку певних існування юридичних строків, встановлених для прийняття спадщини, саме тому йпросив надати додатковий строк для прийнятгя спадщини в три місяці.

Вважає, що рішення суду не відповідає дійсності, не можна погодитись з висновком суду, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з неповажних причин, оскільки суд не конкретизував, чому обставина - моральні страждання позивача була ним відкинута як поважна причина пропуску строку. За таких обставин суд зобов'язаний був призначити і провести психологічну експертизу відносно позивача, для того щоб з'ясувати, чи здійснив вплив психологічний стрес, що виник в результаті смерті близької мені людини, на мої дії/бездіяльність стосовно пропуску строку звернення до нотаріусу в термін відведений законодавством, а також в наступний за цим термін, що тягнувся до моменту мого звернення до суду з позовною заявою по оскарженому рішенню.

Зазначає, що суд першої інстанції ухвалив дане рішення у відсутність відповідача 1 - Київської міської ради, не з'ясував його позицію та порушив засади змагальності та його права, передбачені зокрема ст. 27 Цивільного процесуального Кодексу України, а також принцип рівності прав, передбачений ст. 31 Цивільного процесуального Кодексу України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 13 лютого 2012 року (а.с. 10).

Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини грошових внесків з відповідними відсотками, що зберігаються в ПАТ «Акціонерний банк «Експрес Банк» на рахунку НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29 липня 2014 року, виданого ОСОБА_1 на 1/2 частину грошового вкладу після смерті його матері ОСОБА_6, в якому зазначено, що ОСОБА_3 є також спадкоємцем 1/2 частини грошового вкладу ОСОБА_6

Свідоцтво про право на спадщину на цю Ѕ частину грошового внеску не видано (а.с. 11).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про його народження в якому зазначена мати - ОСОБА_6 (а.с. 7) та свідоцтвом про народження ОСОБА_6, з якого вбачається, що її матір'ю є ОСОБА_3 (а.с. 34).

З матеріалів спадкової справи Дванадцятої київської державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року бабусі ОСОБА_3 звернувся 03 вересня 2014 року (а.с. 30).

Постановою нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 03 вересня 2014 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, оскільки він пропустив передбачений законом шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини. (а.с. 39).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що відповідно ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив з того, що Позивач є особою, яка має право на спадщину за правом представлення, оскільки його мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 04 березня 2011 року (а.с. 32), проте пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом достеменно встановлено, що ОСОБА_1 пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини та звернувся в суд з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини в 3 місяці.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що вони повторюють доводи позовної заяви, які були повно та всебічно з'ясовані судом першої інстанції, зокрема, посилання ОСОБА_1 наповажність причин пропуску строку на прийняття спадщини через моральні страждання з приводу смерті бабусі, а будь-яких інших підстав для поновлення такого строку представник позивача в судовому засіданні не зазначав, спростовуються матеріалами справи.

Крім того, згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги, єдиною причиною пропуску строку на прийняття спадщини сторона позивача зазначила моральні страждання з приводу смерті бабусі.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини померлої бабусі ОСОБА_3 звернувся в нотаріальну контору 03 вересня 2014 року (а.с. 30).

З огляду на фактичні обставини справи, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщину не може бути задоволена з підстав недоведеності причин поважності пропуску цього строку.

Колегія суддів зазначає, що жодних доказів, які б свідчили про моральні страждання чи їх наслідки такий довгий період часу сторона позивача до суду першої інстанції не надала, як і не зазначивши інших поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними для позивача труднощами на вчинення цих дій.

Не надано доказів існування об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для спадкоємця на вчинення цих дій і під час апеляційного розгляду справи.

Відносно посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не призначено психологічну експертизу для перевірки ступеню його моральних страждань, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 130 ЦПК України, попереднє судове засідання проводиться з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи. За клопотанням осіб, які беруть участь у справі, суд вирішує питання про витребування доказів та виклик свідків, про проведення експертизи, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача, особи, яка надає правову допомогу, або про судові доручення щодо збирання доказів.

Згідно з ч.1 ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, чинним цивільним процесуальним законом передбачено як строк, протягом якого має бути заявлено клопотання про проведення експертизи - під час попереднього судового засідання, так і порядок подання клопотання - виключно з ініціативи осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, в першому судовому засіданні у справі, яке згідно журналу судового засідання, проведено 02.03.2015 р., був присутнім представник позивача - ОСОБА_2 (а.с. 49). При цьому, з клопотанням про проведення експертизи вказаний представник не звертався.

В наступному судовому засіданні у справі, яке згідно журналу судового засідання, проведено 08.04.2015 р., також був присутнім представник позивача - ОСОБА_2 (а.с. 55-56), і також з клопотанням про проведення експертизи він не звертався.

Таким чином, зазначених представником апелянта порушень процесуального права судом першої інстанції допущено не було.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що є всі законні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 в три місяці.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущено не з поважних причин, а підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження матеріалами справи, відтак підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: