Апеляційний суд Полтавської області
Справа № 22ц - 507/2010року Головуючий по 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Чічіль В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року березня місяця 16 дня м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Тимчук Л.А.,

Суддів : Чічіля В.А., Пікуля В.П..,

При секретарі: Мотрій С.В.

розглянувши у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 вересня 2009 року

у справі за позовом Лубенської міської ради до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 вересня 2009 року позов Лубенської міської ради - задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 укласти договір оренди земельної ділянки площею 0,5950 га, яка розташована в АДРЕСА_1, між Лубенською міською радою та фізичною особою ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Лубенської міської ради витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 гривень 50 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 8 гривень 50 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено..

ОСОБА_3 не погодився з рішенням суду та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити Лубенській міській раді в задоволенні її вимог до нього.

Рішення суду апелянт вважає таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що суд першої інстанції порушив порядок вручення судових повісток, неправомірно застосував норми цивільного законодавства, змусивши сторону укласти договір, щодо істотних умов якого не досягнуто згоди. Також вказував на те, що судом не вірно встановлено місцезнаходження належного відповідачу приміщення магазину, чим зобов'язав укласти ОСОБА_3 договір оренди відносно земельної ділянки, на якій розташовано майно зовсім іншої особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п.1 ч.І ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності із ч.Зст. 10, ч. 1ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції повно і всебічно досліджені обставини і матеріали справи, на підставі яких судом постановлене правильне та справедливе рішення.

Так. судом першої інстанції вірно встановлено, і не заперечується сторонами, що відповідно до договору купівлі-продажу від ЗО березня 2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідач став власником нежитлового приміщення з прибудовою "А1", "а'', площею 983,3 м.кв., прохідної з тамбуром та прибудовою "Б1", "б", площею 66,7 м.кв., за адресою АДРЕСА_1.

Положеннями п.п. 7.7 вказаного договору купівлі-продажу, з яким ОСОБА_3 погодився, нотаріусом було роз'яснено порядок оренди земельної ділянки.

Встановивши, що на підставі поданої 12 грудня 2006 року ОСОБА_3 заяви, на тринадцятій сесії п'ятого скликання Лубенської міської ради 16 лютого 2007 року було прийнято рішення, яким відповідачу надавалася земельна ділянка несільськогосподарського призначення по АДРЕСА_1, загальною площею 0,5950 га, в оренду терміном на 5 років, і яким зобов'язано останнього в місячний термін укласти з міською радою договір оренди землі та зареєструвати своє право в установленому законом порядку, умови чого не були виконані ОСОБА_3, а саме: відповідачем не отримано проектну документацію на відведення земельної ділянки, не укладено договір оренди та проведено його державну реєстрацію, суд дійшов вірного висновку відносно того, що ОСОБА_3 користується земельною ділянкою без відповідних правових підстав на те.

Окрім того, встановивши, що виділена ОСОБА_3 земельна ділянка відповідно до рішення сесії Лубенської міської ради має цільове призначення - комерційне використання, районний суд, керуючись загальними нормами положень цивільного законодавства про правочини, обгрунтовано прийшов до висновку про задоволення вимоги Лубенської міської ради щодо зобов'язання відповідача укласти договір оренди.

З урахуванням того, що розмір орендної плати є однією із істотних умов договору про оренду, який між сторонами не укладався, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні вимоги позивача про зобов'язання укладення договору з орендною платою - 8750 гривень 39 копійок на місяць.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, як і не підтверджують належними доказами підстави для відмови у задоволенні позовних вимог Лубенської міської ради.

Так, змістом статті 124 Земельного кодексу України, якою регулюється порядок передачі земельних ділянок в оренду, передбачено, що особа, яка бажає одержати земельну ділянку в оренду із земель державної чи комунальної власності, подає у відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування заяву (клопотання) у порядку, визначеному статтями 118, 123 цього Кодексу. Тобто волевиявлення майбутнього орендаря щодо укладення договору оренди реалізується шляхом подання відповідної заяви.

При цьому частиною першою вказаної норми встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Оскільки ОСОБА_3 12 грудня 2006 року була подана заява з проханням виділити йому земельну ділянку для під'їзду та утримання будівель, копія якої мається в матеріалах справи ( а.с. - 9 ), чим було здійснено вільне волевиявлення на укладення правочину, чим також спростовується посилання апелянта на порушення судом норм цивільного права щодо неможливості жодної із сторін бути примушеною до укладення договору.

Окрім цього, з урахуванням того, що предметом даного спору не є сам договір оренди земельної ділянки, не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо відсутності з боку позивача пропозиції на його укладення з усіма істотними умовами договору.

Що стосується посилань ОСОБА_3 на зміну рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради № 53 від 25 лютого 2009 року нумерації будинків по АДРЕСА_1, на зміну номеру 1, відносно якої судом першої інстанції і було прийнято рішення про зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки, то, як вбачається з матеріалів справи, і що було встановлено районним судом в ході розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення,, то рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради № 182 від 24 червня 2009 року відмінено вищевказане рішення "Про перенумерацію будівель по АДРЕСА_1".

Виходячи з вищенаведеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини справи та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Лубенського міськрайонного суду м. Полтави від 18 вересня 2009 року судовою колегією не встановлено.

Відповідно до абз. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" у разі виявлення при судовому розгляді справи неповної сплати суми судового збору чи витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи стягнення недоплачених сум проводиться з відповідної особи при ухваленні судового рішення.

Оскільки, враховуючи те, що сплата судових витрат здійснюється у розмірі, який встановлений відповідним нормативно-правовим актом на момент вчинення особою процесуальної дії, апелянтом - ОСОБА_3 при подачі апеляційної скарги не в повній мірі було оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, з нього на користь держави підлягає стягненню 29 гривень 50 копійок.

Керуючись ст.ст.303, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 вересня 2009 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 29 гривень 50 копійок на користь держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий суддя: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно