Справа № 369/2746/15-ц
13.05.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчка А.Я.
за участю секретаря Ткачук Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
У березні 2015 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства, з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 жовтня 2014року відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «HONDA PILOT» державний номер НОМЕР_1, на 17 км. автодороги Київ-Одеса, поблизу смт. Чабани, Києво-Святошинського району, Київської області, на дорозі з лівостороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги в одному напрямку, здійснив виїзд на зустрічну смугу . При цьому перетнув суцільні лінії дорожньої розмітки 1.2, рухаючись по зустрічній смузі руху, не переконався, що це буде безпечно. Внаслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем марки « RENAULT FLUENCE», державний номер НОМЕР_2, який здійснював розворот в напрямку м. Київ, в передбаченому для цього місці, під керуванням ОСОБА_3, власником автомобіля є ОСОБА_1.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2014 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Також позивачем були витрачені кошти за проведення експертизи, які склали 700 грн.
Позивач в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву згідно якої просила слухати справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки та позицію щодо позову суду не повідомив.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:
Як вбачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2014року відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «HONDA PILOT» державний номер НОМЕР_1, на 17 км. автодороги Київ-Одеса, поблизу смт. Чабани, Києво-Святошинського району, Київської області, на дорозі з лівостороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги в одному напрямку, здійснив виїзд на зустрічну смугу . При цьому перетнув суцільні лінії дорожньої розмітки 1.2, рухаючись по зустрічній смузі руху, не переконався, що це буде безпечно. Внаслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем марки « RENAULT FLUENCE», державний номер НОМЕР_2, який здійснював розворот в напрямку м. Київ, в передбаченому для цього місці, під керуванням ОСОБА_3.
Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки « RENAULT FLUENCE», державний номер НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.
Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 23.10.2014 року є ОСОБА_2
За проведення експертизи позивачем сплачено кошти у розмірі 700 гривень, що підтверджується товарним чеком за №16 від 12.11.2014 року.
Цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у страховою компанією «Європейський Страховий Альянс» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6918540 від 25.12.2013 року.
Згідно із ст.9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхові відшкодування виплачуються по кожному страховому випадку, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
За правилом ст.29 Закону України "Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у звязку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.1996 року №1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.
У відповідності до п.8.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 величина втрати товарної вартості дорожньо-транспортного засобу характеризує фізичний знос, який виникає в разі пошкодження дорожнього транспортного засобу і відповідного ремонту внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також внаслідок зниження міцності чи довговічності окремих складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту частин, які перебували у вжитку чи ремонті.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Ст.1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Виходячи з наведених законодавчих норм, можна зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які вона понесла у зв'язку з конкретною дорожньо-транспортною пригодою (відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля).
Згідно з приписами ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.ст. 57-59 ЦПК України.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.
У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 411 гривень.
З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст.29, 32 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Положення про порядок та умови проведення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.09.1996 року №1175, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення подається протягом десяти днів з дня отримання відповідачем копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.Я. Волчко