Справа № 438/1215/14 Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/1661/15 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 21 жовтня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 21 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

Рішення суду оскаржив позивач - Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк".

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що на момент пред'явлення вимоги та позову до поручителя, позичальник ОСОБА_3 належним чином не виконала зобов'язання за кредитним договором. Крім того, дане зобов'язання також не виконане і поручителем ОСОБА_2, що свідчить про порушення ним договору поруки, а отже не звільняє від відповідальності за його порушення. Вважає, що оскільки п.2.3 кредитного договору №700002277 встановлено строк виконання основного зобов'язання до 24.11.2014 року, а відповідно до п.5.3 договору поруки цей договір діє до повного виконання зобов'язань боржником за основним договором, висновок районного суду про те, що порука є припиненою, невірний.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ "Альфа-Банк" задовольнити.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, у тому числі і представника апелянта, котрі належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи, але не з'явилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК України).

Згідно ст.553 ч.1 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсилідарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України).

Районним судом встановлено, що 23.11.2007 року Закрите акціонерне товариство "Альфа-Банк" та ОСОБА_3 уклали кредитний договір №700002277, відповідно до умов якого позивач (за договором - кредитор) зобов'язується надати боржнику (за договором - позичальникові) кредит у сумі 35147,51 доларів США, а боржник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком №1 до нього.

Позивач ПАТ "Альфа-Банк" свої зобов'язання за договором виконав, надавши ОСОБА_3 кредит у сумі 35147,51 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку боржника.

У порушення умов договору боржник ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 14.07.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_3, що випливають з договору, 26.11.2007 року Закрите акціонерне товариство "Альфа-Банк" та ОСОБА_2 уклали договір поруки № 700002277-П.

Відповідно до договору поруки відповідач ОСОБА_2 поручається за виконання боржником ОСОБА_3 обов'язків, які виникли на підставі договору або можуть виникнути на підставі цього у майбутньому.

Пунктом 6.3 договору поруки від 26.11.2007 року встановлено, що даний договір діє до повного виконання зобов'язань боржником за основним договором.

Відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посилається на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення(ч.2 ст.251, ч.2 ст. 252 ЦК України).

Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання своїх зобов'язань позичальником за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки.

Отже, зазначення замість строку, обчисленого датою, терміну припинення договору поруки(події, з якою пов'язується таке припинення) не дає підстав не застосовувати ч.4 ст.559 ЦК України.

Такий правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від: 21.05.2012 року у справах №6-48цс11, №6-68цс11; 23.05.2012р. у справі №6-33цс12; 18.07.2012р. у справі №6-78цс12.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строки дії поруки, які передбачені ч.4 ст.559 ЦК України, не є строками захисту порушеного права, а строками існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

У постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року за результатами розгляду справи №6-53цс14 зроблено такий правовий висновок: виходячи з положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання(у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Згідно ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом(судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Оскільки за умовами кредитного договору, укладеного із ОСОБА_3, вона зобов'язана погашати кредит періодичними платежами згідно графіку, узгодженому сторонами, сплата останнього чергового платежу погашення заборгованості за кредитним договором №700002277 від 23.11.2007 року нею здійснена 24 серпня 2010 року, то колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про те, що порука відповідача ОСОБА_2 припинилася.

Колегія суддів вважає неспроможними твердження апелянта про те, що оскільки п.2.3 кредитного договору № 700002277 встановлено строк виконання основного зобов'язання до 24.11.2014 року, а відповідно до п.5.3 договору поруки цей договір діє до повного виконання зобов'язань боржником за основним договором, то порука не є припиненою.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 21 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: