АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7443/15 Головуючий 1 інст. Дмітрієв О.Ф.
Справа № 640/6904/15-ц Доповідач - Кісь П.В.
У Х В А Л А

іменем України

09 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2015 року скасовану ухвалу цього ж суду від 17 березня 2014 року про перегляд рішення суду від 31 липня 2008 року і ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3Є про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 500 гривень щомісяця на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 10 квітня 2008 року до досягнення повноліття дитиною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення Київського районного суду м.Харкова від 28.08 2015 року скасувати і постановити нове, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Київського районного суду м.Харкова від 17.03.2014р.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_6 вказує, що ухвалене при неповному зясування обставин справи, невідповідністю висновку в суду матеріалам справи, з порушенням норм матеріального права.

Стаття 361 ЦПК України складається з двох частин. 4.2. ст. 361 ЦПК України передбачає у п.п.1-4 різні підстави для перегляду рішення, ухвали суду.У резолютивної частині рішення суд керувався ст. 361 ЦПК України в цілому і їй не зрозуміло застосування судом конкретної підстави для задоволення заяви представника ОСОБА_4 Вказує, що у відповідності з п.6. Постанови Пленуму ВССУ з розгляду з цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №4 «Про застосування цивільно-процесуального закснгдїзства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» про езгїідєнні питання про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпаним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Судове рішення не може переглядатися, якщо обставини, визначені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, були відомі або могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення Київського районного суду від 31.06.2008 року про стягнення аліментів на сина ОСОБА_5 посилався на те, що йому стали відомі істотні для справи обставини, які не могли бути відомі під час її розгляду, а саме, що він не є батьком нашого сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Нібито про це він дізнався коли був задоволений його позов до мене про оскарження актового запису про батьківство та виключення з актового запису № 3220 від 29.08.2006 року про народження ОСОБА_5. Це підтверджується змістом ухвали Київського районного суду від 17.03.2014 року, яка переглядається. При зверненні до суду через свого представника у квітні 2015 року ОСОБА_4 у заяві посилається на те, що рішенням апеляційного суду м. Харкова йому відмовлено у позові про оскарження актового запису про батьківство, що є на його думку підставою для скасування ухвали Київського районного суду від 17.03.2014 р.

Рішення апеляційного суду від 02.04.2015р яким відмовлено у позові ОСОБА_4 до мене, фактично підтверджено, що він весь час знав, що є батьком їх сина ОСОБА_7. Вважає, що звертання ОСОБА_4 з безпідставними позовом до мене, заявами про перегляд судового рішення, ухвали суду, намагання стягнути з мене через суд нібито безпідставно набуте майно (аліменти), моральну шкоду 105879,79 грн, від якого відмовляється у лютому 2015 року, (раніше рішення апеляційного суду про відмову ОСОБА_4 у оскарженні актового запису) - є нічим іншим як небажанням громадянина ОСОБА_4 уникнути батьківського обов'язка та маніпулювання процесуальними правами. Скасуванням ухвали Київського районного суду від 17.03.2014р. ОСОБА_4 фактично намагається залишити у силі рішення Київського районного суду від 31.07.2008 року про стягнення з нього аліментів на мою користь для утримання сину в розмірі 500,00 грн щомісячно. Однак ОСОБА_4В не сплачує аліментів на сина з 02.12.2013 року, а з 11.11.2014 року в провадженні Київського районного суду знаходиться на розгляді її позов до ОСОБА_4 про стягнення з нього аліментів на сина, який хворіє - 3000,00 грн щомісячно з 02.12.2013 року. Представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9 не з'являється з січня 2015 року на судові засідання по цій справі, але звернувся з заявою про скасування ухвали Київського районного суду від 17.03.2014 р, на підставі якої було скасовано рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_4 від 31.07.2008р на підставі її позову. Постановляючи рішення 28.08.2015 року суд не прийняв до уваги її письмові заяви з наданими доказами, її письмові заперечення з наданими доказами, в т.ч. про розгляд в даний час Київським районним судом м. Харкова її позову до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 підтримала скаргу і просила задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Перелік підстав для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з ново виявленими обставинами міститься в частині 2 статті 361 ЦПК України. Зокрема, частиною третьою вказаної статті передбачено, що такою підставою є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_6 10 квітня 2008 року звернулася до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину і просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 500 грн. щомісячно з дня звернення з цією заявою до суджу і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 31 липня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно у твердій грошовій сумі 500 гривень до досягнення дитиною повноліття. Також суд вирішив стягнути з відповідача судовий збір у сумі 51 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30 грн. (а.с.19).

В апеляційному порядку вказане рішення не переглядалося.

16 грудня 2013 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява від імені відповідача ОСОБА_4 за підписом особи з прізвищем ОСОБА_10, яка назвалася представником ОСОБА_4 (довіреність у справі відсутня) про перегляд рішення Київського районного суду м.Харкова від 31.07.2008 року про стягнення аліментів з тих підстав, що 18 листопада 2013 року Київським районним судом м.Харкова було ухвалено рішення про задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про оскарження актового запису про батьківство та виключення з актового запису №3220 від 29.08.2006 року про народження ОСОБА_5 в частині даних про його батька, тобто встановлення судовим рішенням того факту, що відповідача у справі №2-2517/08/05 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини не є батьком дитини, зазначеної в рішенні суду від 31.07.2018 року. (а.с.44-45).

В апеляційному порядку вказане судове рішення не переглядалося.

14.04.2015 року адвокат ОСОБА_9, діючи у якості представника ОСОБА_4 на підставі договору про надання правових послуг, звернувся до Київського районного суду м.Харкова з заявою про перегляд за ново виявленими обставинами ухвали Київського районного суду м.Харкова від 17.03.2014 року по даній справі, вказуючи як на підставу такого перегляду на рішенням Апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року, яким скасовано рішення Київського районного суду м.Харкова від 18.11.2013 року і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про оскарження актового запису про батьківство та виключення з актового запису №3220 від 29.08.2006 року про народження ОСОБА_5 в частині даних про його батька.(а.с.52-53, 54).

Ухвалюючи 28 серпня 2015 року про задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 17.03.2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що такою обставиною, згідно п.3 ч.2 ст.361 ЦПК України, є рішення Київського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2013 року про задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про оскарження актового запису про батьківство та виключення з актового запису №3220 від 29.08.2006 року про народження ОСОБА_5 в частині даних про його батька, яке у подальшому було скасоване рішення Апеляційного суду Харківської області від 20 січня 2015 року.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, оскільки воно ухвалене у відповідності із законом, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В матеріалах справи містяться копії судових рішень, які, згідно п.3 ч.2 ст.361 ЦПК України, є підставою для перегляду рішення або ухвали суду за нововиявленими обставинами.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що у провадженні Київського районного суду м.Харкова вже знаходиться цивільна справа за її позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 3000 грн. щомісячно з дня реєстрації позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, і що оскаржене нею рішення від 28.08.2015 року створює для неї перешкоду в розгляді нової справи, - не свідчить про наявність підстав для скасування чи зміни рішення Київського районного суду м.Харкова від 28.08.2015 року, оскільки цим рішенням від 28.08.2015 року суд скасував попередні судові рішення, постановлені з підстав, передбачених п.3 ч.2 ст.361 ЦПК України, які були перешкодою у судовому захисті права ОСОБА_3 на отримання аліментів від ОСОБА_4 на утримання їх сина ОСОБА_7, починаючи з 10.04.2008 року, як і просила у позовній заяві ОСОБА_3 (а.с.1) та що не зазначено у рішенні суду від 31.07.2008 року (а.с.19), і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, наявність такого рішення, тобто про стягнення аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 10.04.2008 року і до досягнення дитиною повноліття, не є перешкодою для звернення стягувача ОСОБА_11 до суду з новим позовом про збільшення розміру аліментів у відповідності до вимог ст.3 ЦПК України та ст.192 Сімейного кодексу України, якою прямо передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_11 порушення норм процесуального права, допущені судом першої інстанції при вирішенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9, не призвели до неправильного вирішення справи, оскільки головне питання про поновлення права ОСОБА_11 на отримання аліментів з ОСОБА_4 на утримання їх неповнолітньої дитини, починаючи з дня її звернення з позовною заявою до суду (тобто з 10.04.2008 року) в межах вимог, зазначених в позовній заяві ОСОБА_11 (а.с.1) вирішено правильно.

Апеляційний суд у відповідності до вимог ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307. ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: Г.О. Макаров

ОСОБА_2