РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом КП «Харківводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги, -

встановив:

Позивач, КП «Харківводоканал», звернувся до суду з позовом до відповідачів, ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просить стягнути в солідарному порядку заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання за період з 01.01.2003р. по 31.07.2015р. у розмірі 3497,99 грн. та водовідведення за період з 01.10.2006р. по 31.07.2015р., а також інфляційні та 3% річних в загальній сумі 84,93 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачі мешкають за адресою: АДРЕСА_1, є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, шляхом відкриття особового рахунку. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг у відповідачів утворилась заборгованість за період з 01.10.2006р. по 31.07.2015р., яка підлягає стягненню з урахуванням положень ч.2 ст. 625 ЦК України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

ОСОБА_1, який також представляв інтереси ОСОБА_2, за довіреністю, проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що позивачем не доведено наявності заборгованості за надані послуги, надана карта абонента ці обставини не підтверджує, а містить фальсифікації, оскільки взагалі містить нарахування на трьох осіб, коли в квартирі проживають лише дві особи. Крім того, відсутні докази надання саме позивачем послуг до 2011 року. Також просив суд застосувати строк позовної давності.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: м. Харків, вул Продольна, 1А, кв.15.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення відносяться до комунальних послуг.

У відповідності до п. 5 ч.3 ст. 20 вказаного Закону споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. При цьому ст. 1 Закону визначає, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Визначення виконавця житлово-комунальних послуг знаходиться в компетенції органів місцевого самоврядування (п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону).

За рішенням виконавчого комітету ХМР №286 від 16.05.2012р. (копія витягу якого надана суду позивачем) внесені зміни до рішення виконавчого комітету ХМР №1407 від 23.12.1998р. та виконавцем послуг у м.Харкові з постачання холодної води та водовідведення визначено КП «Харківводоканал».

Таким чином, КП «Харківводоканал» є виконавцем послуг у м.Харкові по постачанню холодної води та водовідведення з 16.05.2012р.

Між тим, позивач просить стягнути за надані ним послуги з постачання холодної води та водовідведення , в тому числі за період з 01.03.2003р. по 16.05.2012р., однак доказів надання вказаних послуг за цей період суду не надав, хоча судом не одноразову роз ясувалось представнику позивача вимоги ч.1 ст. 60 ЦПК України, щодо доведення своїх вимог, в тому числі в цій частині.

Крім того, до червня 2010 року позивач просить стягнути заборгованість за надані послуги (за його позицією) з двох відповідачів, які нараховані на трьох осіб, при цьому вказана вимога взагалі позивачем не обґрунтована, відсутні докази в її підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Надані до суду документи свідчать, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 12.09.2012р. укладений договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Доказів надання позивачем послуг саме відповідачам до 12.09.2012р. суду не надано. Ті обставини, що КП «Харківводоканал» є монополістом в наданні по м.Харкову послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, не є доказом надання вказаних послуг саме відповідачам.

За умовами укладеного договору саме на відповідача ОСОБА_1 покладені обовязки з оплати наданих йому, членам його сімї, а також іншим особам, які проживають у квартирі, послуг, тому підстави для предявлення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_3 (дочки ОСОБА_1П.) є безпідставні.

П.2.1. договору передбачені тарифи на централізоване водопостачання - 2,448 гн. за 1м3 та на централізоване водовідведення 1,116 грн. за 1м3., а також встановлена норма споживання за відсутності засобів обліку.

Пунктом 2.4. договору встановлено, що норми та тарифи на послуги, встановлюються діючим законодавством у разі зміни не потребують укладання додаткової угоди до діючого Договору.

Постановою від 04.07.2014р. №879 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлено КП «Харківводоканал» з 01.08.2014р. тарифи на централізоване водопостачання - 4,31 грн. за 1м3 на централізоване водовідведення 2,53 грн. за 1м3.

Позивачем в обґрунтування не сплати відповідачем наданих послуг, надана зведена картка абонента, яка судом як доказ не приймається, оскільки є фактично розрахунком заборгованості, не підтвердженим первинними бухгалтерськими документами у відповідності до ст.ст.1,9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому не може бути допустим доказом в розумінні ч.2 ст.59 ЦПК України.

Між тим, відповідачем до суду надані квитанції про сплату ним в період з 20.09.2012р. по 31.07.2015р. позивачу за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Доказів наявності у відповідача заборгованості за вказаний період, позивачем суду не надано.

Враховуючи не доведеність позивачем наявності у відповідачів заборгованості за надані послуги та її розмір, підстави в даному випадку для застосування ч.2 ст. 625 ЦК України відсутні.

Крім того, вимоги позивача за період з серпня 2012р. по липень 2015р., подані після спливу трирічного строку позовної давності, що також є підставою для відмови в задоволені позову, оскільки відповідачем заявлено клопотання про застосування такого строку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Бородіна