Справа № 308/9320/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого судді - Семерак І.О.

при секретарі - Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за договором б/н від 07.11.2005 року нарахованих за прострочену заборгованість по кредиту за період з 18.07.2011 року по 18.07.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою, мотивуючи її тим, що 07.11.2005 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір №б/н, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків за його користування в розмірі 3% на місяць (36.00% річних), з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки до 11/10.

Вказує, що ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Однак взяті на себе зобов'язання, відповідач належним чином не виконує і станом на 30.05.2014 року заборгованість його складає 11361,91 грн., з яких 2349,37 грн. - заборгованість за кредитом, 7995,31 - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована складова), 517,23 грн. - штраф (процентна складова), яку банк просив стягнути з відповідача.

В ході судового розгляду представник позивача - Урумбаєва Л.В. уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача лише заборгованість по відсотках за вказаним кредитним договором, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 18.07.2011 року по 18.07.2014 року у розмірі 5102,84 грн., відповідно до умов п.п.5.5.1 та 5.5.2 Кредитного договору.

Уточнені вимоги мотивує тим, що розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом, а станом на 18.07.2014 року заборгованість відповідача по кредиту складає 2349,37 грн. Закінчення ж строку договору не звільняє відповідача від відповідальності за його порушення умов повернення кредиту та сплату відсотків, яке мало місце під час дії договору. Зазначає, що отримані відповідачем кредитні кошти позивачу не повернуті, вищевказаний кредитний договір не є розірваним чи припиненим, а тому вважає, що відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами.

В судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримала та, з підстав наведених в ньому, просила його задовольнити. При цьому пояснила, що в даному випадку строк позовної давності не застосовується, щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, оскільки позичальник зобов'язаний такі сплачувати до повного погашення кредиту.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. При цьому пояснив, що в уточненій позовній заяві позивач не заперечує факту спливу строків позовної давності по заборгованості по сплаті тіла кредиту, стверджуючи, що такий був наданий в строк по листопад місць 2010 року, що відповідає строку дії кредитної картки, на яку був перерахований кредитний ліміт. В той же час вважає безпідставним твердження позивача що строк позовної давності не застосовується, щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, які позичальник зобов'язаний сплачувати до повного погашення кредиту. Зазначив, що зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, сум інфляційних нарахувань незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань,оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу. Вказує, що нарахування відсотків за останні три роки за користування кредитом поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, у зв'язку з чим невиконання відповідачем грошового зобов'язання перед банком після закінчення дії договору дає підстави для застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов'язання, негативних наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України. у зв'язку з цим, у задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.ст.10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 07.11.2005 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (кредитна карта універсальна) зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% на місяць (36 % річних). Термін дії Кредитного ліміту збігається з строком дії Кредитної картки - 2 роки.

За умовами Договору та Умов і правил надання банківських послуг Позичальник взяв на себе зобов'язання повертати кредит та відсотки за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов зазначеного договору кредиту надав відповідачу 3000 гривень, однак відповідач взяті на себе обов'язки по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування ними не виконав.

Згідно представленого позивачем розрахунку слідує, що станом на 18.07.2014 року сума заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором кредиту становить: 2349,37 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5102,84 грн. - залишок заборгованості по відсоткам за період з 18.07.2011 року по 18.07.2014 року.

В той же час, в своєму запереченні представник відповідача посилається на те, що позовну заяву про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором позивачем подано до суду з пропущенням строку позовної давності.

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Судом встановлено, що в Заяві клієнта на оформлення кредитної картки від 07.11.2005 року зазначено, що термін дії картки 2 роки. Таким чином, строк дії карки виданої клієнту ОСОБА_1 закінчився в листопаді 2007 року.

Разом з тим, на підтвердження своїх вимог, представником позивача не надано суду доказів про те, що картка, яка була видана ОСОБА_1 автоматично перевипустилася банком після закінчення строку її дії та отримання її Позичальником ОСОБА_1

В той же час, ч.1 ст.264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача від 30.05.2014 року вбачається, що останній платіж за вказаним кредитним договором в сумі 3050 грн. здійснений 23.11.2010 року, а тому суд вважає, що саме з цього часу слід рахувати перебіг позовної давності.

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з даним позовом 21.07.2014 року, що стверджується вхідним штампом суду наявному на позовній заяві.

Судом встановлено, що до подачі ним позову в суд жодного разу не звертався до відповідача з вимогою погашення кредитної заборгованості, натомість нараховував йому відсотки за користування кредитом.

Таким чином строк позовної давності за вказаним кредитним договором сплив 23.11.2013 року і позивач звернувся до суду з вказаним позовом з пропуском строку позовної давності. При цьому ним не ставиться питання про поновлення строку позовної давності та жодного належного та допустимого доказу того, що перебіг строку позовної давності перервався позивачем суду не надано.

Оскільки нарахована сума відсотків є складовою загальної суми боргу за кредитним договором, то суд вважає, що зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволені позову ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв'язку зі спливом строків давності, встановлених для звернення до суду з позовною заявою.

Керуючись ст.ст.256, 257, 264, 267, 536, 625 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за договором б/н від 07.11.2005 року нарахованих за прострочену заборгованість по кредиту за період з 18.07.2011 року по 18.07.2014 року, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Семерак І.О.