АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2984/09 Номер провадження 22-ц/786/784/15Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Дряниці Ю.В.,

суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

з участю: адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2015 року по справі за заявою ОСОБА_3 про розстрочку виконання заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 листопада 2009 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а :

Відповідач ОСОБА_3 26 грудня 2014 року звернувся до місцевого суду із заявою про розстрочку виконання заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 листопада 2009 року по цивільній справі № 2-2984/09. Просив визначити розстрочку на 10 років до січня 2025 року із закріпленням щомісячної сплати заборгованості в сумі 132,64 грн. Свою заяву обґрунтовує тим, що він є інвалідом 2 групи, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2519,95 грн., дохід від підприємницької діяльності за три квартали 2014 року становить 41280,03 грн. Інших доходів немає. На його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, одна дитина навчається в технікумі. Вартість оплати за навчання з 01.09.2013р. по 30.06.2017р. становить 26650 грн. Зазначає, що на даний час через несприятливу фінансову ситуацію склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду в повному обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про розстрочку виконання заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 листопада 2009 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також те, що суд дав невірну оцінку фактичним обставинам по справі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, підстав для задоволення скарги не знаходить.

Згідно п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 листопада 2009 року, яке вступило в законну силу, позовні вимоги ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволені, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Шостого відділення Полтавської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором в розмірі 15511,13 грн. та судові витрати в розмірі 405,11 грн., а всього 15916,24 грн.

За заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Київським районним судом м. Полтави25.10.2010 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 15511,13 грн. та судових витрат 405,11 грн., а всього 15916,24 грн.

ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням № 083154, виданим 24.11.2014 року строком до 01.12.2017 року (а.с.40) та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2519,95 грн. (а.с.50). На його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.41).

ОСОБА_7 навчається в Полтавському кооперативному технікумі, вартість навчання з 01.09.2013р. по 30.06.2017р. становить 26650 грн. з оплатою посеместрово в розмірі 3250 грн., а за останні два семестра по 3475 грн. (а.с.49).

Згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за три квартали 2014 року загальна сума доходу за цей звітний період становить 41280,03 грн. (а.с.47-48).

В добровільному порядку рішення суду відповідачем ОСОБА_3 на даний час не виконано.

Відмовляючи в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду, місцевий суд виходив з того, що заявник не довів наявність виняткових обставин, які утруднюють або роблять неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законів України від 23 червня 2005 року № 2709-ІV "Про міжнародне приватне право", від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та положень інших законів, нормативно-правових актів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання.

Згідно ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Таким чином, процесуальним законом передбачено можливість відстрочити або розстрочити виконання рішення суду лише у виняткових випадках.

При цьому, колегія суддів вважає, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для розстрочки виконання рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається із наданих заявником доказів, він отримує щомісячно пенсію в розмірі 2519,95 грн., а доходи за три квартали від підприємницької діяльності становлять 41280,03 грн.

Загальний розмір стягнутої на користь Банку заборгованості становить 15016,24 грн. Рішення суду від 03.11.2009 року на даний час не виконано та суду не надано доказів того, що боржник в добровільному порядку намагався виконати рішення суду. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що боржник отримує належний рівень доходів, які дозволяють виконати рішення суду.

Наявність обставин знаходження у боржника на утриманні двох неповнолітніх дітей не доводить виняткових підстав для застосування розстрочки виконання рішення суду. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що заявником надано лише ксерокопію свідоцтв про народження дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що діти проживають з ним та знаходяться лише на його утриманні немає. Так само відсутні докази того, що мати дітей ніде не працює та не отримує будь-якого доходу.

Та обставина, що старший син навчається в технікумі не може слугувати беззаперечною обставиною для розстрочки виконання рішення суду, оскільки як вбачається із договору про підготовку молодшого спеціаліста (а.с.49), оплата за навчання повинна проводитися частинами посеместрово, тобто кожні півроку в сумі 3250 грн., а за останні два семестра по 3475 грн.

Та обставина, що у ОСОБА_3 існують невиконані інші зобов'язання по рішенням судів в інших справах та по яких судами прийнято рішення про відстрочку їх виконання, не може бути підставою для відстрочки виконання рішення в даній справі, оскільки рішення судів мають однакову юридичну силу та повинні виконуватися належним чином.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не заслуговують на увагу, не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду.

Крім того, слід звернути увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що виконавче провадження по виданому Київським районним судом м. Полтави виконавчому листі № 2-2984/09 відкрито. Так, із копії виконавчого листа вбачається, що постановою державного виконавця від 03.12.2010 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 7 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.43).

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголошує, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов'язкове судове рішення залишалося невиконаним, що є несумісним з принципом верховенства права (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим судом було вірно дано оцінку доводам заявника і наявним у справі доказам. Висновки місцевого суду ґрунтуються на нормах закону, оскільки заявником не зазначено виняткових обставин, які перешкоджають виконанню рішення суду, а зволікання з виконанням рішення суду є необґрунтованим та таким, що може призвести до порушення прав стягувача на своєчасне та справедливе виконання рішення суду.

За таких обставин, враховуючи наведене, а також ту обставину, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали місцевого суду, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ч.1 п.1 , 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2015 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) Ю.В.Дряниця

Судді: (підпис) П.М.Карнаух

(підпис) Л.І.Пилипчук

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю.В.Дряниця