Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1838/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Лях М. М.
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

02.09.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бубличенко В.П.

суддів - Сукач Т.О., Дуковського О.Л.

при секретарі - Зінов'євій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання угоди недійсною, поділ і витребування майна, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ майна

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2015 рокупозов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання угоди недійсною, поділ і витребування майна, а також зустрічний позово ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ майна задоволено частково.

Суд визнав недійсною довідку-рахунок серія ВІА № 860105 договору купівлі-продажу автомобіля марки Opel Combo, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, укладеного 19 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля; вирішив передати у власність ОСОБА_2 холодильник Samsung вартістю 5150 грн., а у власність ОСОБА_3 - шафу-купе вартістю 5700 грн.; стягнув із ОСОБА_3 на корись ОСОБА_2 грошову компенсацію за різницю у вартості виділеного в натурі майна у сумі 550 грн.; вирішив витребувати у ОСОБА_3 та передати ОСОБА_2 набір дитячих меблів (стіл, тумбочка, ліжко та шафа), дитяче ліжко з матрацом, дитячу постільну білизну, дитячі штори, пральну машину LG модель F 1256 MD серійний номер 007RAET53748, а також вирішив питання про судові витрати.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення у відповідності із законодавством.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_2 та її представника, адвоката ОСОБА_6, дослідивши матеріали, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для його скасування немає.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду у повному обсязі, проте наводить доводи лише щодо незаконності рішення в частині визнання автомобіля марки Opel Combo спільною сумісною власністю подружжя, його поділ та визнання недійсним договору купівлі-продажу.

При цьому ОСОБА_3 посилається на те, що спірний автомобіль було придбано за кошти, які належали його батькові, ОСОБА_3 Довіреністю від 03.08.2012 року його (ОСОБА_3) батько уповноважив його і позивачку продати автомобіль марки Opel Vectra, 1994 року випуску. На підставі цієї довіреності ОСОБА_2 10.07.2013 року передовірила ОСОБА_7 і ОСОБА_8 укладати правочини щодо розпорядження вказаним автомобілем. Гроші від продажу автомобіля ОСОБА_7 передав позивачці. 5000 доларів США, які позивачка отримала від продажу цього автомобіля, були використані з дозволу його батьків для придбання спірного автомобіля. При цьому за домовленістю з його батьками кошти вони з позивачкою отримали як позичку у борг. При придбанні спірного автомобіля 27.08.2013 року крім отриманих в борг у його батьків 5000 доларів США були також використані 20000 грн., які є спільною власністю подружжя.

Доводів щодо незаконності рішення в частині поділу решти майна ОСОБА_3 у апеляційній скарзі не наводить.

Як пояснила в засіданні апеляційного суду ОСОБА_4, її син, ОСОБА_3, не вважає правильним рішення щодо поділу і витребування іншого майна, але не оскаржує його, оскільки для нього має значення вирішення спору саме щодо автомобіля Opel Combo.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 10).

Спірний автомобіль було придбано подружжям в період шлюбу. Згідно з довідкою № 34/г-1776 від 26.12.2014 року, виданою начальником Центру ДАІ 3503 з обслуговування Онуфріївського та Світловодського районів УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, автомобіль Opel Combo 27.08.2013 року зареєстрований Центром ДАІ 7301 м. Чернівці на відповідача ОСОБА_3 згідно довідки-рахунок. 13.12.2014 року цей автомобіль було знято з обліку власником ОСОБА_3 для реалізації, а 19.12.2014 року автомобіль Opel Combo був зареєстрований на громадянку ОСОБА_4 (а. с. 13).

Стаття 57 СК України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно із ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що спірний автомобіль було придбано за кошти, отримані в борг від його батьків, не ґрунтуються на доказах, оскільки договір позики не укладався. Інших доказів, які б підтверджували придбання автомобіля за кошти, належні особисто ОСОБА_3, суду не надано.

Враховуючи наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина, чоловік, розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, за взаємною згодою (ч.1 ст.65 СК України).

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч.2 ст.65 СК України).

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово (ч.3 ст.65 СК України).

При вирішенні позову щодо визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним суд обґрунтовано виходив з того, що автомобіль є цінним майном, тому оспорюваний правочин виходить за межі дрібного побутового і позивачка, як дружина відчужувача автомобіля, повина була надати письмову згоду на його продаж.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи вимоги про поділ спільного майна подружжя суд керувався положеннями ст.71 СК України, згідно з якою майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Пленум Верховного Суду України у п.25 постанови № 11 від 21.11.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи наведене, суд визнав обгрунованими вимоги позивачки про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного автомобіля, який є неподільною річчю.

Рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 209, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді