АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/1528/14-ц Номер провадження 22-ц/786/737/15Головуючий у 1-й інстанції Савинський Г. Б. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді : Абрамова П.С.

Суддів: Винниченка Ю.М., Карпушина Г.Л.

при секретарі: Коротун І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на додаткове рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист свободи думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань та стягнення моральної шкоди

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист свободи думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань та стягнення моральної шкоди

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 4756, 40 грн.

Ухвалою судді апеляційного суду Полтавської області від 4 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення суду від 3 грудня 2014 року залишено без руху в зв'язку з не оплатою апеляційної скарги судовим збором, а ухвалою суду від 2 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 визнано неподаною.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення місцевого суду ОСОБА_2 прохав додаткове рішення місцевого суду скасувати, справу повернути на новий розгляд, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме позовної заяви про відшкодування моральної шкоди з ціною позову від 50 від 100 розмірів мінімальної заробітної плати становить 5 відсотків ціни позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про захист свободи думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань та просив стягнути моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач повинен був сплатити за подачу даного позову судовий збір в сумі 5000 грн., але ним було сплачено лише 243,60 грн., як за позовну вимогу немайнового характеру (а.с. 1).

Додатковим рішенням місцевого суду, що є предметом оскарження було правомірно стягнуто з позивача ОСОБА_2 на користь держави недоплачений при подачі позову судовий збір в сумі 4756,40 грн.

Доводи апеляційної скарги про порушення місцевим судом норм Конституції України, ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України місцевий суд під час ухвалення рішення, вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання судових витрат.

Як вбачається з рішення місцевого суду від 03 грудня 2014 року, яке є чинним, місцевим судом не вирішено питання судових витрат. Таким чином місцевим судом правомірно ухвалено додаткове рішення, яким вирішено дане питання, стягнуто з позивача на користь держави судові витрати в сумі 4756,40 грн.

Відповідно до ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в тій частині, що апелянт не був обізнаний щодо розмірі судового збору, не заслуговують на увагу, оскільки такий розмір чітко визначений Законом України «Про судовий збір».

Також колегія судів зазначає, що дійсно місцевий суд прийняв справу до розгляду без повної сплати судового збору, однак законодавством України передбачено, що в такому разі суд в праві вирішити питання про достягнення судового збору після розгляду справи по суті.

Крім того позивач вправі на будь якій стадії судового розгляду справи відмовитися від позову.

Доводи апеляційної скарги про порушення місцевим судом п. 3 ст. 157 ЦПК України щодо строків розгляду справи, більше восьми місяців, також не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгулу справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі відкрито 20 серпня 2014 року. Підготовка до судового розгляду справи закінчена 10 жовтня 2014 року . Рішення суду ухвалено 03 грудня 2014 року. Матеріали справи не містять даних про те, що суд умисно порушував строки розгляду справи.

В матеріалах справи відсутня письмова ухвала суду про подовження розгляду справи у відповідності до п. 2 ст. 157 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, що не знайшло підтвердження в даній справі.

Не знайшло свого підтвердження і доводи апеляційної скарги щодо порушення норм ст.11-1 ЦПК України, конституційних прав апелянта, як учасника процесу в тому, що йому не надавалась інформація про стан розгляду справи, повістки не містили інформації, яка дія буде вчинена, не надано йому можливість висловити свою думку ні в суді , ні в судових дебатах.

В матеріалах справи наявні розписки про отримання позивачем повісток, якими йому повідомлялось про час і місце розгляду справи, документів, що стосується справи, зокрема направлення ухвали про попередній розгляд справи та призначення справи до розгляду, заперечень відповідача у справі (а. с. 12, 18-19, 24-25).

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, користуватися правовою допомогою, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявника та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 158-1 ЦПК України суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи іншого учасника цивільного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

В матеріалах справи відсутні будь-яки докази того, що позивачем заявлялись клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, надання інформації по справі, про залучення представника у справу, про проведення відеоконференції у справі, надання додаткових доказів у справі, а також відсутні будь-які докази, що б свідчили про обмеження чи порушення процесуальних прав позивача.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для її задоволення немає. Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Додаткове рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно: