АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/3341/15-ц 22-ц/774/1845/К/15
Справа № 215/3341/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1845/К/15 Тарасенко О.В.
Категорія № 26 (ІІІ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Грищенко Н.М.,

суддів -Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

при секретарі - Масловій К.В.,

за участю: представника відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»- Літовченко Тетяни Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди та просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн..

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, на користь позивача з ПАТ «КЗРК» стягнуто 30 000 грн. моральної шкоди. Крім того, стягнуто з ПАТ «КЗРК» на користь держави судовий збір 300 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «КЗРК» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, ставить під сумнів наявність у позивача моральних страждань і факт набуття ним професійного захворювання саме з вини відповідача, зазначаючи, що ОСОБА_3 працював у шкідливих умовах паці не тільки на ПАТ «КЗРК», а й на інших підприємствах.

Таким чином, відповідач не повинен відповідати за шкоду, яка могла бути заподіяна іншими підприємствами. Вважає, що суд не прийняв до уваги той факт, що при влаштуванні позивача на роботу, його було ознайомлено з умовами праці та їх можливими наслідками для здоров'я останнього.

Також представник відповідача в апеляційній скарзі зазначив, що судом не з'ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями вони були заподіяні та з чого позивач виходив визначаючи розмір моральної шкоди.

Крім того, на думку представника відповідача визначена сума моральної шкоди, що підлягає до стягнення є необґрунтованою та значно завищеною, та розмір стягнутої моральної шкоди не відповідає засадам виваженості розумності і справедливості.

У запереченнях на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_3 з 05.01.1999 р. по 14.05.2015 р. працював на ПАТ «КЗРК» підземним прохідником 4-го згодом 5-го розрядів, зайнятим повний робочий день на підземних роботах. Звільненився позивач 14.05.2015 р. згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи (а.с.4-9).

03.02.2015 року рішенням лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачеві було встановлене професійне захворювання - Радикулопатія шийна (С5,С6) та попереково-крижова (Ь4, Ь5, 81), рецидивуючий перебіг з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим та м'язові-тонічним синдромами. Хронічний ( пиловий) бронхіт ЛН 1 ст.

Первинним висновком МСЕК від 27 квітня 2015 року позивачу була встановлена третя група інвалідності, втрата професійної працездатності в розмірі 50 % з яких: 40 % по радикулопатії, 10% - хронічний бронхіт - з 20 квітня 2015 р. по 1 травня 2016 року та зазначено, що він має потребу у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП, курсу лікування. (а.с.16-17).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П - 4 № 1 від 09 квітня 2015 року, було встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є робота на протязі 16 років в умовах, які характеризувались важкою фізичною працею, внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці майстра гірничого підземної дільниці за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до ІІІ класу 1-3 ступеня шкідливості, за рівнем шуму до ІІІ класу 2 ступеня шкідливості. Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м36 з вмістом кристалічного кремнію діоксину у пилу від 10% до 70%- від 2,6 до 16,8 при гранично допустимому до 2,0. Шум еквівалентний рівень звуку в бД: від 88 до 93 при гранично допустимому до 80. (а.с.12-15).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності, у зв'язку з цим, підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним, орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як убачається з Акту розслідування від 09 квітня 2015 (а.с.12-15), причиною виникнення професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди спростовуються, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, внаслідок отриманого професійного захворювання позивач час від часу змушений звертатись до лікарів, що підтверджується виписними епікризами; змінився його звичний ритм життя, зменшилась активність його життєвої діяльності, він змушений прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності.

Колегія суддів вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачеві ОСОБА_3, в результаті ушкодження здоров'я, моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачеві було відомо про можливі наслідки впливу шкідливих умов праці на стан його здоров'я та добровільну працю в таких умовах, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив працівника з умовами праці та попередив про їх шкідливість, не звільняє відповідача від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони фактично зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів та їх переоцінки.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без повного урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції без урахування відсотку втрати професійної працездатності, який згідно висновків МСЕК становить 50 % тяжкості отриманого позивачем професійного захворювання, тривалості розладу здоров'я, конкретних обставин по справі, характеру отриманого позивачем професійного захворювання і пов'язаних із ним фізичних і моральних страждань, істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, наслідків, що наступили.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суму моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції з ПАТ «КЗРК» на користь позивача, необхідно зменшити з 30000 грн. до 20000 грн., у зв'язку із чим рішення підлягає зміні на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Крім того, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення також підлягає зміні в частині розмірі судового збору, виходячи з наступного.

У відповідності до підпункту 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

У відповідності до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині розміру судового збору також підлягає зміні, а саме, цей розмір слід зменшити з 300 грн. до 243,60 грн.В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 липня 2015 року, - в частині розміру моральної шкоди, стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3, змінити, зменшивши цей розмір з 30 000 грн. до 20000 грн. ( двадцяти тисяч) гривень.

Рішення суду в частині визначення розміру судового збору, стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави, змінити, зменшивши його з 300 (трехсот) грн. до 243 (двохсот сорока трьох) гривень 60 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: