АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Івченко О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_3, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_3, та просила визнати причини пропуску нею шестимісячного строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після (смерті батька - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, поважними і визначити їй додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька. Позов мотивовано тим, що позивачка мала об'єктивні причини, які перешкоджали їй подати заяву про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк, оскільки на час смерті батька вона з ним не спілкувалась, адже батьки були розлученими з 05.02.1985 року. Її батько -ОСОБА_5 проживав окремо з іншою сім'єю, в 2013 році позивачка випадково дізналась про його смерть. Після смерті батька відкрилась спадщина, ОСОБА_2 звернулась до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва нотаріус шляхом винесення постанови відмовила, у зв'язку з тим, що позивачка пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори, у зв'язку із наведеним просила позов задовольнити.

Унікальний номер справи: 759/20769/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12016/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року позов ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задоволено. Визначено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, додатковий строк в 2 (два) місяці, який рахувати з дня набрання законної сили даним рішенням суду, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_5, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального права, з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

Зазначає, що зазначене заочне Рішення порушує її, як дружини померлого, та її сина від спадкодавця, законні права на спадкове майно, адже особи яким продовжили строк на вступ у спадщину пропустили встановлений законом строк на звернення із заявою про вступ у спадщину.

Вважає, що суд, з невідомих причин та в супереч процесуальним вимогам, в основу прийнятого рішення покладає зовсім протилежний висновок про те, що відсутність «необхідних» документів є для Позивача непереборною силою, яка стала на перешкоді та завадила, звернутися до нотаріуса. При цьому, в Рішенні взагалі не зазначено чи була відмова нотаріуса мотивованою, і чи дійсно до фактичного звернення із пропущенням строку Позивач мав на це поважні причини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до повторного свідоцтва про народження від 21.02.2006 року серія НОМЕР_1 (а.с. 7).

Також встановлено, що згідно даних, які містяться в матеріалах спадкової справи № 1445/2013 ОСОБА_5 вбачається, що 13.12.2013 року ОСОБА_2 звернулась до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса І Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори К.П. Мусієнко відмовлено у видачі і свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що момент звернення заявник і пропустила шестимісячний строк (а.с. 40).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховано судом першої інстанції, що згідно частини 3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним, виходячи з наступного.

Верховний Суд України у справі №6-85 цс 12 від 26.09.2012 р. визначив правову позицію, яка є джерелом права, про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила частини 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини і визнанні судом поважними. Якщо у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення частини 3 ст.1272 ЦК України не застосовуються.

Законодавством не визначено, які саме причини є поважними, у звязку із чим суд, вирішуючи питання стосовно поважності причин пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, виходить з того, що поважними можуть бути такі причини, які могли стати для спадкоємця обєктивними перешкодами для подання такої заяви.

Достеменно встановлено судом першої інстанції, що у позивача на час відкриття спадщини були відсутні належні документи, які є необхідними для подачі до нотаріуса заяви про її прийняття.

Крім того, з пояснень позивача ОСОБА_2, першої дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_9 та другої дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_1, наданих в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вбачається, що спадкодавець останні роки його життя не спілкувався з позивачкою та проживав з іншою сім'єю, про його смерть позивач дізналася випадково, через тривалий, що об'єктивно виключало для позивача можливість прийняти спадщину у встановленому законом порядку, у зв'язку із чим такі причини по своїй суті для позивача мали ознаки непереборних, а тому суди визнають їх поважними.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що встановлені в судових засіданнях обставини у своїй сукупності свідчать про поважність причин пропуску позивачем встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, у звязку з чим позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відносно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вони необґрунтовані та не доведені належними доказами, оскільки судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини справи.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що ні апелянтом, ні її представником не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування апеляційної скарги, та вважає, що за таких обставин підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: