Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/199/14 Головуючий у 1 інстанції: Мінгазов Р.В.
Єдиний унікальний №317/1628/14 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокурора Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року по справі за позовом Запорізького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, що діє в інтересах держави, в особі Головного управління Держземагентства у Запорізькій області до ОСОБА_3, Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції в Запорізькій області, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Запорізькій області, ОСК "Гриф-2006", Запорізька районна державна адміністрація, про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та повернення її власнику,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року Запорізький міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, ідо діє в інтересах держави, в особі Головного управління Держземагентства у Запорізькій області звернувся до суду із позовом про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та повернення її власнику, в обґрунтування якого зазначав, що проведеною перевіркою за участю спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області встановлені порушення земельного законодавства при виділенні земельних ділянок на території Долинської сільської ради. В результаті чого, Розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року №2/51, на виконання якого, членам ОСК "Гриф-2006" було передано у власність земельні ділянки за рахунок земель ОСК "Гриф-2006", зокрема ОСОБА_3, для ведення садівництва. Вказане розпорядження було скасовано постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 року. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. У подальшому, на підставі зазначеного Розпорядження, ОСОБА_3, було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

Посилаючись на вищевикладене прокурор вважає, що ОСОБА_3, набув право власності на земельну ділянку в порушення норм ст.ст. 118, 123 ЗК України, у зв'язку з чим державний акт НОМЕР_1 підлягає визнанню недійсним, оскільки ОСОБА_3, було відведено земельну ділянку, яка не перебувала у його користуванні, на підставі технічної документації із землеустрою та без розроблення проекту землеустрою.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_1, виданий ОСОБА_3; зобов'язати ОСОБА_3 повернути спірну земельну ділянку на користь Головного управління Держземагентства у Запорізькій області до земель державної власності; та зобов'язати ОСОБА_3 повернути до ГУ Держземагенства оригінал державного акту на право власності на спірну земельну ділянку.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на положення статей 215, 216 ЦК України - якими встановлені підстави визнання правочину недійсним та правові наслідки недійсності правочину, на статтю 388 ЦК України, якою передбачено право власника на витребування майна від добросовісного набувача.

Крім того, суд враховував приписи статей 116, 126 ЗК України, якими передбачені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності; порядок оформлення речових прав на земельну ділянку та на статтю 152 ЗК України, якою визначені способи захисту прав на земельні ділянки.

Суд посилався також на п. 12 Перехідних положень ЗК України (що діяли на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якого до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність та земель, зазначених в абзаці 3 цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади та на пункт 6 статті 20 Закону України "Про землеустрій" за змістом якого місцева державна адміністрація погоджує документацію із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним Кодексом України та Законом України "Про землеустрій", щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері містобудування та архітектури, охорони культурної спадщини.

Крім того, при вирішенні спору суд першої інстанції посилався на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року - на статтю 1 Першого протоколу Конвенції, згідно якої кожна фізична чи юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, та на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, на рішення від 30 червня 2006 року в справі "Федоренко проти України", рішення від 24 червня 2003 року в справі "Стретч проти Сполученого Королівства".

Взявши до уваги приписи статті 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", суд, посилаючись на те, що Голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством, та дійшов висновку, що оскаржуване розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації є юридичним фактом виявлення волі органу місцевої державної влади.

Відмовляючи прокурору в задоволенні позову, суд виходив з того, що скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 не може бути підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності на земельну ділянку наступними власниками цієї ділянки, суд посилався на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки у відповідача вже був Державний акт на право власності на земельну ділянку, який був належним чином зареєстрований.

Основні доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора Запорізької області полягають в тому, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вірно встановив правовідносини сторін, з'ясував обставини, що мають значення для справи, проте, всупереч встановленому, дійшов хибного висновку про відмову в повному обсязі в задоволенні позовних вимог прокурора. Судом встановлено, що розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 членам ОСК "Гриф-2006" було передано у власність земельні ділянки, розташовані на території Долинської сільської ради - за межами населеного пункту - за рахунок земель ОСК "Гриф-2006". Зокрема передано у власність ОСОБА_3. земельну ділянку площею 0,1006 га (кадастровий номер НОМЕР_2), для ведення садівництва. На підставі зазначеного розпорядження, ОСОБА_3 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі.

Також судом встановлено, що на підставі проведеної перевірки за участю спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області встановлені порушення земельного законодавства при виділенні земельних ділянок на території Долинської сільської ради Запорізького району, що підтверджується Актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 04.01.2012 року та від 28.03.2014 року.

Позивач вказував, що порушення вимог чинного законодавства було встановлено лише у 2012 році результатом вказаної перевірки, у зв'язку з чим, прокурор вважає, що заявив позов у межах встановленого трирічного строку позовної давності.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 року розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 "Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК "Гриф-2006" у власність земельних ділянок для ведення садівництва" - скасоване. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Представник третьої особи -ОСК "Гриф-2006" - як при розгляді справи в суді першої інстанції, так і в письмовому клопотанні до суду апеляційної інстанції заявляв про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки позивачем пропущено строк для звернення до суду за захистом права.

Посилання третьої особи на пропущення позивачем строків позовної давності є безпідставним, так як ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року за апеляційною скаргою ОСК "Гриф 2006" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду по справі за позовом Запорізького природоохоронного міжрайонного прокурора до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа: ОСК "Гриф 2006" про скасування розпорядження, було встановлено, що строки звернення до суду не були пропущені, у зв'язку з тим, що позивач звернувся з позовом через відхилення протесту від 09.12.2011 року.

Також при апеляційному розгляді справи встановлено, що є таке, що набрало законної сили судове рішення - постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2012 року, залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2014 року - в справі за позовом прокурора про визнання протиправним та скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації № 32 від 22.01.2007 року "Про внесення змін в розпорядження голови райдержадміністрації № 14/526 від 22.12.2006 року про затвердження проекту відведення та передачу в дострокову оренду земельної ділянки ОСК "Гриф-2006", яким задоволено позовні вимоги прокурора. Зазначене вбачається з пояснень представника апелянта та зі змісту письмового клопотання ОСК "Гриф-2006" від 24.02.2015 року про зупинення провадження в даній справі.

Згідно статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити...

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

За змістом пункту "б" частини 1 статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частинами 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про основи містобудування" визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації місцевих правил забудови з урахуванням планів земельно-господарського устрою. Згідно з частиною 2 статті 12 Закону України "Про планування і забудову територій" сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, у тому числі, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок.

У відповідності до пункту 12 розділу X "Перехідні положення" ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

При вирішенні спору в даній справі преюдиційним є судове рішення, яке набрало законної сили, а саме - постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 року, залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року. Цією постановою розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 "Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК "Гриф-2006" у власність земельних ділянок для ведення садівництва" скасоване. Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що судом встановлено, що межі земельних ділянок, передані безоплатно у власність членам ОСК "Гриф-2006" в натурі (на місцевості) не встановлювалися, безоплатна передача земельних ділянок відбулася без погодження відповідних проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок і взагалі проекти землеустрою відсутні. Обов'язковою вимогою для безоплатної передачі громадянам земельних ділянок (згідно вимог статті 118 ЗК України) є те, що земельна ділянка повинна знаходитися у користуванні такого громадянина. Зі змісту даної ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду вбачається, що судом встановлено, що 29.12.2011 року Головним управлінням Держкомзему у Запорізькій області винесено наказ № 180, яким скасовано висновок державної землевпорядної експертизи щодо відведення земельної ділянки площею 4, 0559 га в дострокову оренду ОСК "Гриф-2006" для ведення колективного садівництва.

Тобто, з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 "Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК "Гриф-2006" у власність земельних ділянок для ведення садівництва" (яке було скасоване), передані членам ОСК "Гриф-2006" земельні ділянки не знаходилися в користуванні громадян, оскільки передавалися в оренду саме ОСК "Гриф-2006".

Крім того, з матеріалів справи та пояснень представника апелянта вбачається, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2014 року - справі за позовом прокурора про визнання протиправним та скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації № 32 від 22.01.2007 року "Про внесення змін в розпорядження голови райдержадміністрації № 14/526 від 22.12.2006 року про затвердження проекту відведення та передачу в дострокову оренду земельної ділянки ОСК "Гриф-2006", задоволено позовні вимоги прокурора та скасоване зазначене розпорядження.

Відповідно до частини 1 статті 125, частини 1 статті 126 ЗК України право власності відповідача ОСОБА_3 на земельну ділянку виникло з моменту отримання державного акта та його державної реєстрації. Оскільки зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, то слід було визнавати недійсним і державний акт, виданий відповідачеві.

Висновок про те, що держаний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано, міститься й у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-12цс13) та від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-93цс13).

З огляду на вищевикладене судова колегія вважає, що довід апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду. Судова колегія дійшла висновку про скасування на підставі статті 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову прокурора в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, відповідачеві та відповідача спірної земельної ділянки, розташованої на території Долинської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення садівництва, площею 0,1006 га. Та скасування зазначеного акту.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги прокурора щодо зобов'язання ОСОБА_3 повернути до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку як такі що не узгоджуються з положеннями ст. 16 ЦК.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Запорізького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави - в особі органу уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у спірних відносинах - Головного управління Держземагенства у Запорізькій області задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_1 від 20.03.2007 року, виданий ОСОБА_3 та скасувати державну реєстрацію зазначеного акту.

Витребувати у ОСОБА_3 земельну ділянку, розташовану на території Долинської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення садівництва, площею 0,1006 га. (кадастровий номер НОМЕР_2) на користь Головного Управління Держземагенства у Запорізькій області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: