Справа № 127/1663/15-ц
Провадження № 2/127/1769/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів адвоката ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права на проживання та користування житловою площею, зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулись до суду з позовом до відповідача виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права на проживання та користування житловою площею, зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач ОСОБА_1 з 22.12.1981 року працював на ДП ВО «Хімпром» (Вінницький хімзавод ім. Я.М.Свердлова). 21.07.1986 року його сімя в складі трьох осіб була взята на квартирний облік для отримання нового житла та покращення житлових умов.

В 1990 році на сім'ю позивача ОСОБА_1 із чотирьох осіб видано ордер на кімнату №5 в гуртожитку по вул. Некрасова, 11 в м. Вінниці.

До середини 2006 року вищезазначений будинок №11 по вул. Некрасова в м. Вінниця перебував у віданні та на балансі ДП ВО «Хімпром».

Згідно наявної інвентаризаційної справи даний будинок 1955 року побудови, цегляний, двоповерховий на 27 квартир, квартири без комунальних зручностей, кухні та санітарно-технічні вузли загальні на 4 сімей. У відповідності до закону обслуговування будинку покладалось на власника, яким обов'язок було покладено на ПМП АВС-1 ЖЕК-55.

В 1996 році поряд з займаною позивачами кімнатою №5 звільнилася житлова площа в кімнаті №6 зазначеного гуртожитку. В звязку з цим позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до профкому та адміністрації ДП ВО «Хімпром» про виділення на його сім`ю звільнену кімнату №6 для поліпшення житлових умов. Заява була задоволена, позивачі вселились в виділену кімнату.

22.01.2003 року позивач ОСОБА_1 отримав виробничу травму на підприємстві, оскільки був уражений напругою у 6 кВ по вині керівництва, отримав опіки І, II, III АБ 1-15 % голови, шиї, правого передпліччя, ніг та кінцівок рук. В зв'язку з цим, в цьому ж році в порядку розширення житла йому було надано кімнату №12.

У звязку з визнанням в 2003 році банкрутом ДП ВО «Хімпром» та його ліквідацією, відомчий житловий фонд підприємства, в тому числі і гуртожиток по вул. Некрасова, 11 в м. Вінниці в 2006 році був переданий до комунальної власності. Однак, під час передачі з ДП ВО «Хімпром» (ПМП АВС-1 ЖЕК-55) до ЖЕК-27 ТОВ «Нейва» оригінали рішення профкому та адміністрації, списки мешканців зазначеного будинку та документи, що підтверджують право позивачів на користування житлом були частково втрачені. З метою поновлення втрачених документів позивачі звернулись до відповідача з заявами про поновлення та видачу втрачених ордерів, однак отримали відмову з тих підстав, що це виключна компетенція та право адміністрації та профкому ДП ВО «Хімпром».

Саме втрата документів при передачі будинку, які могли б підтвердити право позивачів на користування житлом, позбавляє їх можливості поновити свої права шляхом звернення до виконкому Вінницької міської ради щодо укладення договору найму, оскільки останній має обмежені повноваження.

Позивачі вважають, що у звязку з тим, що вони вселилися в спірне житло, проживають в останньому правомірно, є достатні підстави для визнання за ними права на проживання та користування займаним житлом, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_6, представник позивачів адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 не заперечила щодо задоволення позову, однак поклалась на розсуд суду при вирішенні даного спору.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних обставин.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_1 з 22.12.1981 року працював на ДП ВО «Хімпром» (Вінницький хімзавод ім. Я.М.Свердлова).

21.07.1986 року його сімя в складі трьох осіб була взята на квартирний облік для отримання нового житла та покращення житлових умов, що підтверджується архівним витягом Державного архіву Вінницької області від 27.03.2014 року №06-35/4 із списку працівників Вінницького виробничого обєднання «Хімпром», які взяті на квартирний облік для отримання нового житла та покращення житлових умов, станом на 01.01.1992 року, затвердженого на спільному засіданні адміністрації та профкому, протокол від 17.02.1992 року №1 (а.с.18).

Згідно ч.1 ст.58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ОСОБА_10 народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

А тому, з урахуванням положень ч.1 ст.58 ЖК УРСР, у 1990 році адміністрацією Вінницького виробничого обєднання «Хімпром» на сім'ю позивача ОСОБА_1 із чотирьох осіб видано ордер на кімнату №5 в гуртожитку по вул. Некрасова, 11 в м. Вінниці.

До середини 2006 року вищезазначений будинок №11 по вул. Некрасова в м. Вінниця перебував у віданні та на балансі ДП ВО «Хімпром».

Як вбачається з пояснень сторін в судовому засіданні даний будинок 1955 року побудови, цегляний, двоповерховий на 27 квартир, квартири без комунальних зручностей, кухні та санітарно-технічні вузли загальні на 4 сімей. У відповідності до закону обслуговування будинку покладалось на власника, яким обов'язок було покладено на ПМП АВС-1 ЖЕК-55.

В 1996 році поряд з займаною позивачами кімнатою №5 звільнилася житлова площа в кімнаті №6 зазначеного гуртожитку. В звязку з цим позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до профкому та адміністрації ДП ВО «Хімпром» про виділення на його сім`ю звільнену кімнату №6 для поліпшення житлових умов. Заява була задоволена, позивачі вселились в виділену кімнату.

22.01.2003 року позивач ОСОБА_1 отримав виробничу травму на підприємстві, отримав опіки І, II, III АБ 1-15 % голови, шиї, правого передпліччя, ніг та кінцівок рук, що підтверджується актом №1 (форма Н-1) про нещасний випадок на виробництві від 25.01.2003 року (а.с.23-25).

В зв'язку з цим, в цьому ж році в порядку розширення житла йому було надано кімнату №12 в гуртожитку по вул. Некрасова, 11 в м. Вінниці, про що свідчить копія заяви ОСОБА_1 від 02.09.2004 року до керівництва ДП ВО «Хімпром» із відповідними погодженнями директора підприємства ОСОБА_11 і заступника директора по побуту ОСОБА_12 (а.с.19) та копія акту від 04.10.2004 року замірів площі кімнат, в тому числі кімнат №5, 6, 12, кухні, коридору, які перейшли в користування позивачів (а.с.20).

У звязку з визнанням в 2003 році банкрутом ДП ВО «Хімпром» та його ліквідацією, відомчий житловий фонд підприємства, в тому числі і гуртожиток по вул. Некрасова, 11 в м. Вінниці в 2006 році був переданий до комунальної власності. Однак, під час передачі з ДП ВО «Хімпром» (ПМП АВС-1 ЖЕК-55) до ЖЕК-27 ТОВ «Нейва» оригінали рішення профкому та адміністрації, списки мешканців зазначеного будинку та документи, що підтверджують право позивачів на користування житлом були частково втрачені, в тому числі і документи щодо вселення позивачів у кімнати №5, 6, 12 гуртожитку по вул. Некрасова, 11 в м. Вінниці.

Натомість, пунктом 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків передбачено, що користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди).

Окрім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно довідки ТОВ «ЖЕО» №2240 від 08.05.2014 року вбачається, що ордер на квартиру АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_1, не зберігся (а.с.17).

Таким чином, саме втрата ордера та документів при передачі будинку, які могли б підтвердити право позивачів на користування житлом, позбавляє їх можливості поновити свої права, шляхом звернення до відповідача із відповідною заявою щодо укладення договору найму (оренди).

Проте, матеріали справи містять відомості, які достовірно підтверджують правомірність вселення в спірне житло та проживання в останньому позивачів, а саме: копію довідки ВАТ РБМУ «Хімремонт» від 15.05.2006 року №102, відповідно до якої станом на 01.01.2004 року у будинку №11 по вул. Некрасова в м. Вінниці квартиронаймачем квартири №5 був ОСОБА_1 (а.с.26).

Окрім того, як вбачається з листа ЖЕК 27 ТОВ «Нейва» №289 від 28.04.2007 року згідно рішення Вінницького міськвиконкому №446 від 23.02.2006 року було розпочато прийом гуртожитку за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, 11, від ВО «Хімпром» до Вінницької міської ради. ТОВ «Нейва» (ЖЕК-27) закінчило прийом даного гуртожитку 08.08.2006 року, коди ВО «Хімпром» надав список мешканців, які проживають та повинні проживати в даному гуртожитку (а.с.27).

Із вищезазначеного списку мешканців, які проживають ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що в будинку проживає 17 сімей, в т.ч. і сімя квартиронаймача ОСОБА_1 у складі чотирьох осіб, яка займає кімнати №5, 6, 12. Підставою вселення в кімнати зазначено ордер та розширення (рішення про поліпшення житлових умов) (а.с.28-29).

До того, ж зі змісту копії особового рахунку №272005 ТОВ «ЖЕО» від 20.06.2014 року, та довідки ТОВ «ЖЕО» вих.№3284 від 20.06.2014 року, встановлено, що особовий рахунок квартири, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, 11/5, яка складається з 3 кімнат, загальною площею 78,8 кв.м., житловою 44,84 кв.м., власність державна, відкрито на ОСОБА_1 та зареєстровані у зазначеній квартирі наступні особи: ОСОБА_1 квартиронаймач, ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_6 донька, ОСОБА_7 донька, ОСОБА_8 онучка, ОСОБА_9 онук (а.с.13, 16).

Окрім того, факт реєстрації та проживання у вищезазначеній квартирі позивачів підтверджується актом, складеним мешканцями будинку №11 по вул. Некрасова в м. Вінниці ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та затвердженим директором ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_16 (а.с.14), а також актом №500, складеним комісією в складі інспектора ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_17, юриста ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_18, в присутності свідків (сусідів) ОСОБА_15, ОСОБА_19, ОСОБА_10, та затвердженим директором ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_16 29.05.2014 року (а.с.15).

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, наймач житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у встановленні строки тощо.

А тому, позивачами на виконання вищезазначеного п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків було укладено 23.02.2006 року з ТОВ «Нейва» ЖЕК-27, а 07.06.2013 року з ТОВ «ЖЕО» договори про надання житлово-комунальних послуг (а.с.21-22), що свідчить про те, що між власником житлового фонду та позивачами фактично склались правовідносини, які витікають з договору найму.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.3 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 52 ЖК УРСР визначає, що, жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, затвердженим виконавчим комітетом міської ОСОБА_10 народних депутатів, а у випадках, передбачених ОСОБА_10 Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної ОСОБА_10 народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Згідно п.9 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в разі банкрутства, зміни форми власності або ліквідації підприємств у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передасться у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських ОСОБА_10 народних депутатів.

Як вбачається з положень ст.15 ЖК УРСР саме до компетенції виконавчих комітетів міських рад належить право на прийняття рішення про надання жилих приміщень та право на видачу ордерів.

Користування жилим приміщенням у будинках державного житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення (ст.61 ЖК УРСР).

Таким чином, суд вважає, що є всі законні підстави у відповідача для укладення з позивачами договору найму, окрім того зі сторони відповідача не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про протилежне.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.47 Конституції України, ст.8 Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.9, 15, 52, 58, 61 ЖК УРСР, ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 право на проживання та користування квартирами (кімнатами) №5, 6, 12 у будинку №11 по вул. Некрасова в м. Вінниці.

Зобовязати виконавчий комітет Вінницької міської ради укласти договір найму житлового приміщення на квартири (кімнати) №5, 6, 12 у будинку №11 по вул. Некрасова в м. Вінниці з ОСОБА_1 та членами його сім`ї ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: