Справа № 357/712/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, 3-я особа: ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 24.01.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого позичальнику надано кредит в сумі 20 000 дол. США строком до 23.01.2015 року зі сплатою за користування кредитом процентів у порядку та розмірах, встановлених договором, позичальник умови договору щодо своєчасної сплати кредиту та відсотків не виконує, станом на 08.08.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 30248,79 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 381 339 грн.11 коп. з врахуванням заборгованості за тілом кредиту, відсотками, пені, штрафу, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 24.01.2008 року, згідно з яким іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,1387 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, цільове призначення -для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Оскільки позичальником порушено умови кредитного договору, то позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 49/МК33/2008-840 від 24.01.2008 року в розмірі 30247,79 дол.США, що за курсом НБУ складає 381339 грн.11 коп., а саме: заборгованості за кредитом-16112,15 дол.США, що складає 203121,94 грн.; заборгованості за відсотками-9258,67 дол.США, що складає 115721,79 грн.; пені- 2939,86 дол.США, що складає 37062,10 грн.; штрафу-1938,11 дол.США, що складає 24433,28 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 24.01.2008 року, а саме: на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,1387 га, що знаходиться по АДРЕСА_1, цільове призначення -для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, шляхом його продажу ПАТ КБ «Надра» з застосуванням процедури продажу , передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна з будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, викладеному в ст.38 Закону України «Про іпотеку», з наданням банку всіх повноважень продавця предмету іпотеки, в тому числі: отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки у реєстраційній службі Головного управління юстиції Київської області та у всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в тому числі у відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, але не виключно в інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатись до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підпис від свого імені за одержання експерної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмету іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, тощо. На час реалізації предмету іпотеки передати його в управління ПАТ КБ «Надра» з правом заміни замків, обладнанням охоронними пристроями предмету іпотеки. Стягнути з відповідача на користь банку сплачений судовий збір в сумі 3654 грн.

В суді представник позивача за довіреністю підтримав позовні вимоги, після перерви в судове засідання 06.04.2015 року представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав письмове клопотання щодо розгляду справи без участі представника ПАТ КБ «Надра».

Представник відповідача позов не визнала, в суді пояснила, що банком взагалі не направлялися вимоги на адресу відповідача про погашення заборгованості за кредитним договором, відповідач не повідомлявся про звернення стягнення на предмет іпотеки, між банком та відповідачем було укладено договір поруки, оскільки банк не направив вимоги поручителю протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання, то на підставі ч.4 ст.559 ЦК України порука є припиненою, крім того, при вирішенні спору представник відповідача просила суд застосувати строки позовної давності, про що нею надано письмову заяву.

ОСОБА_2 -3-я особа по справі в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця його проживання, що вказана в позовній заяві.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 24.01.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 49/МК33/2008-840, згідно якого позичальнику було надано кредит у розмірі 20 000 дол.США на споживчі потреби з оплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 14,4 % річних з кінцевим терміном повернення коштів до 23.01.2015 року, а позичальник зобов'язувався відповідно до Графіка повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадках, передбачених цим договором, також сплатити неустойку та відшкодувати завдані банку збитки, що стверджується копією кредитного договору /а.с.10-12/.

Згідно з п. 9 кредитного договору у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 % від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у Графіку і визначених на дату прострочення.

З матеріалів даної справи також вбачається, що 08.12.2010 року між ВАТ КБ «Надра» і позичальником ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої встановлено, що починаючи з травня 2011 року позичальник сплачує необхідний платіж у повному обсязі згідно Додатку /Графіку/ до цього договору до кінцевого терміну повернення кредиту; комісію за консультації по кредитних операціях у розмірі 1 % від суми залишку по кредиту, розрахованої на день сплати, що слідує з копії додаткової угоди /а.с.13-20/.

Згідно п.4.1 додаткової угоди у разі невиконання позичальником зобов'язань щодо строків та повноти оплати кредиту, процентів та/або комісій відповідно до умов договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

Також п.4.2 цієї угоди передбачено, що у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язань на строк більше 30 календарних днів, позичальник, починаючи з 30-го дня прострочення, зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми несплаченого щомісячного платежу /несплаченої частини щомісячного платежу/ за кожен випадок.

Умовами цієї додаткової угоди передбачено право банку вимагати дострокового погашення кредиту і нарахованих відсотків за ним у випадку хоча б одноразового порушення позичальником строку повернення відсотків за кредитом та/або кредиту /його частини/, а також у разі порушення позичальником будь-яких інших умов цього договору та порушення позичальником/заставодавцем/іпотекодавцем/поручителем договорів, що забезпечують виконання зобов'язань позичальника за цим договором /п.3.2.11/

08.12.2010 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору /а.с.21-22/, відповідно до якої з дати її підписання позичальнику встановлено новий Графік платежів та щомісячну суму мінімально необхідного платежу.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 24.01.2008 року укладено договір поруки, за яким поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, у випадку невиконання зобов'язань за кредитним договором, позичальник та поручитель відповідають як солідарні боржники.

Наведене стверджується копією договору поруки /а.с. 59/.

В судовому засіданні також встановлено, що 24.01.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки з метою забезпечення виконання зобов'язання, що витікає з кредитного договору.

Іпотекодавець передав в іпотеку наступне нерухоме майно, а саме: земельну ділянку в АДРЕСА_1 загальною площею 0,1387 га, цільове призначення -для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, що вбачається з копії договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А., зареєстровано в реєстрі № 280 /а.с. 23-26/.

Як передбачено вказаним договором, узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 138 068 грн.94 коп., що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день укладення цього договору складає 27 538,41 дол. США.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, який зареєстровано 09.11.2007 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 30, що стверджується копією цього державного акту /а.с.58/.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що позичальник ОСОБА_2 дійсно порушив умови кредитного договору, який було укладено між ним та ВАТ КБ «Надра», що стверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором /а.с.8-9/, а тому станом на 08.08.2014 року загальна сума заборгованості позичальника складає 30248,79 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день розрахунку / 1 дол. США =12,606756 грн./ становить 381 339 грн.11 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом -16112,15 дол. США, що становить 203 121 грн.94 коп.; заборгованості за відсотками -9258,67 дол. США, що становить 116 721 грн.79 коп.; пені -2939,86 дол. США, що становить 37 062 грн.10 коп.; штрафу -1938,11 дол. США, що становить 24 433 грн.28 коп.

Представник відповідача в письмових запереченнях на позов посилалася на те, що розрахунок заборгованості є необґрунтованим, але жодних інших розрахунків, будь-яких доказів на спростування проведених позивачем розрахунків, суду надано не було.

А за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Отже, як приписами норм ЦК України, так і умовами кредитного договору, на які вказано вище, передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту у разі порушення позичальником умов кредитного договору.

За ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з ч.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк /термін/, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст.1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення

своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За ч.1 ст.33 наведеного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Умовами іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент реалізації права іпотеки, в тому числі, але не виключно, всі платежі на користь іпотекодержателя, передбачені кредитним договором, а також нараховані штрафні санкції за порушення зобов'язань за кредитним договором /п.4.5 договору іпотеки/.

Таким чином, позивач ПАТ КБ «Надра» має право в рахунок погашення заборгованості позичальника за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для подальшої реалізації.

Із позовної заяви вбачається, що ПАТ «КБ «Надра» просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з застосуванням процедури, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна із будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням банку всіх повноважень продавця предмету іпотеки.

Правилами статті 38 Закону передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, порядок та процедура такого продажу.

Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений позивачем в позовній заяві, передбачена і умовами укладеного між сторонами іпотечного договору, а саме п. 5.3., відповідно до якого звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи те, що вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу (кредитору) (ч. 1 ст. 12, ст.ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку»), який обрав спосіб реалізації, передбачений як умовами укладеного між сторонами іпотечного договору, так і нормами Закону України «Про іпотеку», суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в обраний позивачем спосіб в рахунок погашення заборгованості позичальника ОСОБА_2 за вказаним вище в рішенні кредитним договором.

В письмових запереченнях на позов представник відповідача як на підставу для відмови в позові посилалася на норми ч.4 ст.559 ЦК України щодо припинення договору поруки, вказуючи на те, що відповідач ОСОБА_1 є майновим поручителем позичальника за кредитним договором.

Але Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 23 Постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Представник відповідача також звернулася до суду із заявою про застосування строків позовної давності при вирішенні спору.

Як зазначалось вище в рішенні, кредитор та позичальник встановили як строк дії кредитного договору -до 23.01.2015 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів згідно Графіка, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, початок позовної давності необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Таку правову позицію щодо застосування строків позовної давності до основного зобов'язання та забезпечувальних зобов'язань викладено в Постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування.

Як встановлено судом і вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж на погашення кредиту позичальником було внесено 19.10.2010 року, до суду позивач звернувся з даним позовом 26.12.2014 року, про що свідчать дані відстеження пересилання поштових відправлень /результати пошуку за штрихкодовим ідентифікатором а.с.69/.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

А тому суд вважає, що позивачем дійсно пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, предметом якого є вирішення питання щодо погашення заборгованості позичальника за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, та відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись 254, 256, 257, 261, 267, 526, 589, 590, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст.ст.10, 60,79,88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. М. Дмитренко