У х в а л а

іменем україни

09 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», про звільнення майна з-під арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк) звернулося до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що 14 лютого 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 61 349 грн 93 коп. та у забезпечення виконання зобов'язань за цим договором було укладено договір застави автотранспорту від 14 лютого 2006 року, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав в заставу автомобіль марки СHEVROLET, модель: Аveo I.5і, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан В, реєстраційний номер: НОМЕР_1. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 11 липня 2014 року стало відомо, що на вищезазначений транспортний засіб Ковпаківським відділом Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції накладено арешт, а саме: постановою про відкриття виконавчого провадження від 11 грудня 2009 року та постановою про відкриття виконавчого провадження від 16 липня 2010 року. Згідно наданої інформації ДАІ на вищезазначений автомобіль накладено арешти постановами державних виконавців та поставлено на автоматизований облік, що в подальшому унеможливлює зняття з обліку в органах ДАІ та його подальшої реалізації ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення боргу. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив зняти арешти із вказаного автомобіля.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 17 червня 2015 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Знято арешт із заставленого майна ПАТ КБ «ПриватБанк» - автомобіля марки СHEVROLET, модель: Аveo I.5і, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що на праві власності належить ОСОБА_4, накладений постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції: №9-19332 від 10 жовтня 2008 року, № 9-16584 від 12 вересня 2008 року, № 9-12865 від 09 червня 2008 року; № 9-19177 від 07 жовтня 2010 року № 9-14756 від 16 липня 2010 року; № 9-24001 від 11 грудня 2009 року; № 9-11417 від 27 травня 2008 року; № 9-3010 від 02 листопада 2007 року; № 9-1014 від 18 травня 2007 року № 2-864/06 від 05 травня 2006 року.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що позивач, як заставодержатель, має першочергове право на реалізацію предмета застави, а існування арешту на заставне майно, порушує таке право банку.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова