АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/241/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Талалай О.І.

суддів: П'єнти І.В., Корніюк А.П.

з участю секретаря Сацюк Г.О.,

апелянта ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького обласного дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди та на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 04 лютого 2015 року про залишення без задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом і, уточнивши вимоги, зазначила, що вона 17 листопада 2003 року була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні відповідач не виплатив заробітну плату, що було встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 29 січня 2009 року. Зазначеним рішенням відповідача було зобов'язано виплатити їй нараховану додаткову заробітну плату (премію) за 3-й і 4-й квартал 2000 року, а також нарахувати і виплатити додаткову заробітну плату (премію) за 2-й квартал 2001 року - 1839 грн., компенсацію у зв'язку з порушенням терміну виплати - 1865 грн. 97 коп. без врахування оподаткування. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2010 року, яке набрало законної сили 03 червня 2010 року, з врахуванням ухвали про виправлення описки від 30 липня 2010 року, зобов'язано Хмельницьке обласне ДП ДАК «Хліб України» виплатити їй середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 160009 грн. 50 коп. Зазначені судові рішення не виконувалися, лише після звернення до Європейського суду з прав людини 25 вересня 2014 року кошти надійшли на її поточний рахунок в Ощадбанку. З часу звільнення з роботи з 18 листопада 2003 року по день фактичного розрахунку 25 вересня 2014 року з вирахуванням отриманої суми 160009 грн. 50 коп. має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 369726 грн. 78 коп. Середньоденна заробітна плата підлягає коригуванню на підставі п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Внаслідок неправомірних дій відповідача завдана моральна шкода, оскільки зазнала моральних страждань, змушена була докладати значних зусиль для організації свого життя. На відшкодування моральної шкоди просила стягнути 10000 грн.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з Хмельницького обласного дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 47876 грн. 32 коп., моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Вирішено питання про судовий збір.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04 лютого 2015 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку, в апеляційній скарзі просить його змінити, збільшивши суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 335576 грн. 50 коп. Зазначена сума визначена, виходячи з мінімальної заробітної плати 1218 грн. Посилається на неправильність розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і неправильне застосування п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить її скасувати. Посилається на необґрунтованість та незаконність ухвали, яка постановлена поза обставинами і предметом її заяви, не ґрунтується на нормах права, не містить мотивування чому її вірний розрахунок за час затримки розрахунку суд відхилив.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційні скарги підтримала. Представник відповідача не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений.

Апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 17 листопада 2003 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні відповідач не виплатив їй заробітну плату, що встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 29 січня 2009 року. Зазначеним рішенням відповідача було зобов'язано: виплатити позивачу нараховану додаткову заробітну плату (премію) за 3-й квартал 2000 року - 413 грн. 46 коп., компенсацію у зв'язку з порушенням терміну виплати - 206 грн. 70 коп. без врахування оподаткування, за 4-й квартал 2000 року - 732 грн., компенсацію у зв'язку з порушенням терміну виплати - 327 грн. 45 коп. без врахування оподаткування, а також нарахувати і виплатити додаткову заробітну плату (премію) за 2-й квартал 2001 року - 1839 грн., компенсацію у зв'язку з порушенням терміну виплати - 1865 грн. 97 коп. без врахування оподаткування. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2010 року, яке набрало законної сили 03 червня 2010 року, з врахуванням ухвали про виправлення описки від 30 липня 2010 року, зобов'язано Хмельницьке обласне ДП ДАК «Хліб України» виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 160009 грн. 50 коп. і стягнуто моральну шкоду у сумі 500 грн. Судові рішення виконані відповідачем 25 вересня 2014 року, кошти у сумі 6384 грн. 58 коп. і 160009 грн. 50 коп. надійшли на поточний рахунок ОСОБА_1 в Ощадбанку.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд обґрунтовано виходив з того, що судовими рішеннями встановлено порушення порядку проведення розрахунку із ОСОБА_1 при звільненні і підставність її вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. За період після ухвалення попереднього рішення 26 січня 2010 року по день фактичного розрахунку 25 вересня 2014 року (1168 днів) з Хмельницького обласного ДП ДАК «Хліб України» на користь позивача підлягає стягненню середньоденна заробітна плата, яка підлягає коригуванню.

Висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

На підставі ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Безпідставним є посилання апелянта на необхідність визначення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням коефіцієнта підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві за період з часу звільнення - з 18 листопада 2003 року по день фактичного розрахунку - 25 вересня 2014 року з відрахуванням отриманої суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у сумі 160009 грн. 50 коп. за період з 18 листопада 2003 року по 26 січня 2010 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2010 року з відповідача на користь ОСОБА_1 уже стягнуто середній заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 18 листопада 2003 року по 26 січня 2010 року у сумі 160009 грн. 50 коп., яка визначена з урахуванням коефіцієнта підвищення тарифних ставок і посадових окладів у цей період.

При вирішенні спору у цій справі розрахунковим періодом, за який визначено кількість днів затримки розрахунку при звільненні (1168 днів) і коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів (1218: 869=1,4), є період часу з 26 січня 2010 року по 25 вересня 2014 року.

Обчислення середньоденного заробітку позивача у сумі 29 грн. 28 коп. відповідає вимогам п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали суду від 04 лютого 2015 року про залишення без задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення не ґрунтуються на законі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо він, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати.

Саме на таку підставу ухвалення додаткового рішення посилалася позивач.

Проте у судовому рішенні зазначена точна сума грошових коштів, які підлягають стягненню. З цією сумою ОСОБА_1 не згідна, у зв'язку з чим оскаржувала рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року та ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис) Судді: (підписи)

Вірно:

Головуючий:

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції: Карплюк О.І. Провадження: № 22-ц/792/241/15

Доповідач: Талалай О.І. Категорія: 53