АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 435/6695/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/408/К/15 Ан О.В.
Категорія - 27 ( І ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Остапенко В.О., Савіної Г.О.

при секретарі: Петренко К.І.

за участю: ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3;

представника Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - Колісніченко Євгенія Юрійовича;

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю "Мультисервіс", третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання недійсними договору іпотеки, за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус ОСОБА_8, Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_9, Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" про примусове виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2008 року ОСОБА_2 звернулася із позовом до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (надалі-ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"), ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю "Мультисервіс" (надалі - ТзОВ "Мультисервіс") про визнання договору купівлі-продажу квартири, договору іпотеки - недійсними, визнання права власності на житло.

В обґрунтування своїх позовних вимог, зазначила, що відповідач ОСОБА_6 є її матір'ю. З 1987 року по 2000 р. ОСОБА_6 перебувала у шлюбі з її батьком ОСОБА_10 Після розлучення батьків позивач проживала із батьком, знаходилася на його утриманні та під його опікою. Згодом батько виїхав на роботу в Москву. В 2004 році для забезпечення її житлом, батько позивача передав бабусі ОСОБА_11 6700 дол. США для придбання квартири для ОСОБА_2 У зв'язку із тим, що позивач не була повнолітня її мати відповідач ОСОБА_6 купила двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 для неї. однак оформила на своє ім'я. Про порушення своїх прав на житло позивачу стало відомо випадково, коли вона отримала на ім'я матері 20.01.2008 року листа ТзОВ "Мультисервіс" про прилюдні торги по реалізації арештованої квартири. В забезпеченню зобов'язань по кредитному договору між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_7, укладеного 27.04.2005 року та договору про видачу траншу кредиту, за яким останній отримав кредитні кошти в сумі 40000 дол. США строком на 36 місяців під 14 % річних, а її мати, відповідач ОСОБА_6 передала в іпотеку належну їй квартиру. Договір іпотеки порушує право на житло позивача. У зв'язку з чим позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 13.11.2004 - року на ім'я ОСОБА_6 та реєстрації на її ім'я в КП Криворізьке бюро технічної інвентаризації за № 1780773, номер запису 550 в книзі 20п-55о від 10.12.2004 року - недійсним. Визнати за ОСОБА_2 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Визнати недійсним договір іпотеки від 27.04.2004 року.

Відповідач ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" звернувся до суду зустрічним позовом до відповідача ОСОБА_2 про примусове виселення. В обґрунтування зустрічного позову зазначило, що 27.04.2005 року між АППБ "Аваль" та ОСОБА_7 укладено кредитний договір №011/03-03/321/5 та договір про видачу траншу кредиту № 011/03-03/321/5/1, відповідно до яких ОСОБА_7 отримав кредит в сумі 40000 дол. строком на 36 місяців під 14% річних. ВАТ "Райфайзен Банк Аваль" є правонаступником АППБ "Аваль". В забезпечення зобов'язань відповідач ОСОБА_6 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. В зв'язку з невиконанням ОСОБА_7 зобов'язані по кредитному договору 23.11.2006 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на зазначену квартиру, яка належить ОСОБА_6 Виконавчий напис було передано на виконання в Саксаганський відділ державної виконавчої служби. 03.05.2007 року було відкрито виконавче провадження. В ході проведених виконавчих дій зазначена квартира була виставлена на реалізацію. У зв'язку із тим, що в квартирі проживає відповідач, просить суд виселити ОСОБА_2 з вказаної квартири та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29.10.2010 року, в якому виправлено описку ухвалою суду від 29.04.2011 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 13.11.2004 року в частині зазначення покупця ОСОБА_6, зазначивши: покупець ОСОБА_6 діє від свого імені в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру, визнано недійсною реєстрацію права власності на її ім'я ОСОБА_6 в Комунальному підприємстві ДОР Криворізьке бюро технічної інвентаризації за № 1780773 номер запису 550 в книзі 20 п - 55о від 10.12.2004 року.

Визнано недійсним договір іпотеки № 011/08/02/329 від 27.04.2004 року, укладений між Акціонерним поштовим пенсійним банком "Аваль" та ОСОБА_6

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою суду від 01.02.2008 року скасовані.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2011 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2010 року скасовано в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 13.11.2004 року в частині зазначення покупця ОСОБА_6, зазначивши: покупець ОСОБА_6 діє від свого імені в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, визнання недійсною реєстрації права власності на ім'я ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 в Комунальному підприємстві ДОР Криворізьке бюро технічної інвентаризації за № 1780773 номер запису 550 в книзі 20 п - 55о від 10.12.2004 року та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2010 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання договору іпотеки недійсним та за зустрічним позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус ОСОБА_8, Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_9, Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" про примусове виселення та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2011 року в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції в зазначеній частині скасовано, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В останній редакції позовної заяви від 26 травня 2014 року ОСОБА_2 просить суд визнати договір іпотеки укладений 27.04.2005 року між ОСОБА_6 та АППБ "Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"; скасувати заборону на квартиру АДРЕСА_1 накладену 27 квітня 2005 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 у зв'язку з посвідченням зазначеного договору іпотеки від 27.04.2005 року; визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 26 листопада 2006 року про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка ОСОБА_6 була передана в іпотеку банку з метою забезпечення зобов'язання за кредитним договором №011/03-03/321/5 від 27.04.2005 року, таким, що не підлягає виконанню, звільнити з під арешту вказану квартиру, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управляння юстиції від 26.07.2007 року серії АА№767915 посилаючись на обставини, викладені в первісному позові.

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в зустрічному позові просило виселити ОСОБА_2 з спірної квартири, оскільки 23 листопада 2006 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на зазначену квартиру.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ОСОБА_6, ТзОВ "Мультисервіс", третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання недійсними договору іпотеки - відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2, треті особи:ОСОБА_7, приватний нотаріус ОСОБА_8, Саксаганський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_9, КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" про примусове виселення - задоволено.

Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 228 грн. 25 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог посилаючись на те, висновок суду першої інстанції про те, що на момент вчинення договору іпотеки був відсутній закон, який в даному випадку забезпечував державний захист прав неповнолітньої особи на житло суперечить вимогам ст. 32 ЦК України, ст. 177 Сімейного Кодексу України та ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства". Судом не враховано, що на момент укладення договору іпотеки позивачці було 16 років, вона постійно мешкала в квартирі як член сім'ї, була зареєстрована в спірній квартирі, а сама квартира була придбана за кошти батька позивачки для неї.

Суд першої інстанції дійшов невірного висновку що позивачем був пропущений строк позовної давності, оскільки про порушення свого права вона дізналась з часу отримання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 13.06.2012 року.

Також судом першої інстанції безпідставно задоволенні позовні вимоги ПАТ "РБ "Аваль" про примусове виселення позивача із спірної квартири.

Судом не враховано, що виконавчий напис від 23.11.2006 року про безспірне задоволення вимог ПАТ "Раййфайзен Банк Аваль" шляхом продажу спірної квартири через прилюдні торги не відповідає вимогам та не може підлягати виконанню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6, та ОСОБА_10 є батьками позивача ОСОБА_2

Згідно договору купівлі - продажу від 13.11.2004 року відповідач ОСОБА_6 придбала двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі зареєстрована позивач ОСОБА_2( том 1 а.с. 23, 36, 44).

27.04.2005 року між АППБ "Аваль" та ОСОБА_7 укладено кредитний договір №011/03-03/321/5 та договір про видачу траншу кредиту № 011/03-03/321/5/1, відповідно до яких ОСОБА_7 отримав кредит в сумі 40000 дол. США строком на 36 місяців під 14% річних. ВАТ "Райфайзен Банк Аваль" є правонаступником АППБ "Аваль".

В забезпечення зобов'язань ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_6, передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. В зв'язку з невиконанням ОСОБА_7 зобов'язань по кредитному договору 23.11.2006 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 було вчинено виконавчий напис при звернення стягнення на зазначену квартиру. Виконавчий напис було передано на виконання в Саксаганський відділ державної виконавчої служби. 03.05.2007 року було відкрито виконавче провадження. Згідно договору про надання послуг по організації прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки від 08.01.2008 року Саксаганський ВДВС Криворізького МУЮ уклав з третьою особою ТОВ "Мультисервіс" договір про виконання послуг відносно продажу спір квартири. Постановою від 01.02.2009 року зазначене виконавче провадження зупинено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач, яка на час вчинення правочину була неповнолітньою, не мала право власності на зазначену вище квартиру, щодо якої укладений іпотечний договір, то її права, як користувача цим житлом, не були порушені при укладанні договору іпотеки, оскільки до свого повноліття позивач продовжувала проживати та користуватися квартирою АДРЕСА_1 та з того, що пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову в частині визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 26 листопада 2006 року про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляджу на наступне.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" (набрав чинності з 1 січня 2006 року) встановлено, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

До набрання чинності цим Законом законодавство не передбачало обовязкової згоди органу опіки та піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування яким мають діти.

Таким чином, оскільки згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2011 року про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в частині покупця та про визнання права власності на цю квартиру за ОСОБА_2 відмовлено, то власником спірної квартири є ОСОБА_6, та на момент укладення договору іпотеки ОСОБА_2 майнових прав, щодо забезпеченої договором іпотеки квартири не мала.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент вчинення договору іпотеки був відсутній закон, який в даному випадку забезпечував державний захист прав неповнолітньої особи на житло суперечить вимогам ст. 32 ЦК України, ст. 177 Сімейного Кодексу України та ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки до набрання чинності Законом України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" до 1 січня 2006 року, законодавство не передбачало обовязкової згоди органу опіки та піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування яким мають діти. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства не мають зворотної дії у часі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано, що на момент укладення договору іпотеки позивачці було 16 років, вона постійно мешкала в квартирі як член сім'ї, була зареєстрована в спірній квартирі, а сама квартира була придбана за кошти батька позивачки для неї колегія суддів також не може прияти до уваги, оскільки на момент вчинення правочину вона не мала майнових прав щодо забезпеченої договором іпотеки квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не пропущено строк для звернення до суду з вимогою про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 26 листопада 2006 року про звернення стягнення на спірну квартиру таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом 23.11.2006 року, а вимога про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню вперше заявлена 26.05.2014 року. Посилання позивача на те, що про порушення свого права вона дізналась 13.06.2012 року після винесення ухвали Вищім спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ спростовуються матеріалами справи та тим, що про існування вказаного виконавчого напису позивач знала ще на момент звернення до суду, січень 2008 року, проте не оскаржила його у встановлений Законом строк.

Не можуть бути підставою для відмови в задоволенні зустрічного позову ПАТ "РБ "Аваль" доводи апеляційної скарги щодо неправомірності виселення позивача із спірної квартири.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку", ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку що, встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права не допустив порушень норм процесуального права які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: