АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 637/670/15-ц Головуючий І інстанції - Тордія Е.Н.
Провадження: 22-ц/790/7695/15 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Довгаль А.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Колос Р.В.» про розірвання договору оренду землі, -

встановила:

У липні 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, вона оформила спадщину та стала власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6,6280 га, що розташована на території Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської області, та належала матері на підставі державного акту на право власності на землю. 04.07.2011 року за реєстровим №1257 нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого право власності на цю земельну ділянку перейшло до неї.

Після оформлення спадкових прав на земельну ділянку їй стало відомо, що вищезазначена земельна ділянка знаходиться в оренді у ПП «Колос Р.В.» Шевченківського району Харківської області на підставі договору оренди землі від 01.06.2005 року, укладеного матір'ю строком на 30 років. Договір зареєстрований у Шевченківському районному відділі Харківської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України». Зазначала, що вона бажає самостійно обробляти належну їй на праві приватної власності земельну ділянку. 20 квітня 2015 року вона звернулась з письмовою заявою до ПП «Колос Р.В.» про розірвання договору оренди землі. Звернення було направлено рекомендованим листом, який адресат відмовився одержувати. Договором оренди передбачено, що у разі зміни власника земельної ділянки договір підлягає розірванню. Вважає, що вона, як новий власник має право на обробку земельної ділянки самостійно, шляхом розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем.

Просила розірвати договір оренди землі від 01.06.2005 р., укладений між ОСОБА_4 та ПП «Колос Р.В.».

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невірне дослідження доказів та невірне надання оцінки цим доказам. В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції не взято до уваги абз. 1 п. 36 договору оренди землі від 01 червня 2005 року та не застосовано до спірних правовідносин положення ч. 1 ст. 651 ЦК України, ст.ст. 32, 33 ЗУ «Про оренду землі». Вважає, що за п. 36 договору оренди землі від 01 червня 2005 року у разі зміни власника земельної ділянки договір підлягає розірванню.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем підстави для розірвання договору оренди не охоплюються умовами договору та не відповідають діючому законодавству.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розміром 6,6280 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторонами не заперечується той факт, що мати позивача ОСОБА_4 та ПП «Колос Р.В.» мали договірні правовідносини відповідно до договору оренди землі укладеного 01 червня 2005 року, який зареєстровано 07.02.2007 року в Шевченківському районному відділі Харківської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України» за № 54.

20 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до ПП «Колос Р.В.» про розірвання договору оренди землі, який був укладений 01.06.2005 р. між її матір'ю та даним підприємством, мотивуючи тим що має бажання самостійно обробляти земельну ділянку. Звернення було направлено рекомендованим листом, який адресат відмовився одержувати.

Доводи апеляційної скарги про те, щоза п. 36 договору оренди землі від 01 червня 2005 року у разі зміни власника земельної ділянки договір підлягає розірванню є необґрунтованими.

Відповідно до п. 36 договору оренди землі від 01 червня 2005 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендодавця, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Тобто абз. 2 п. 36 договору встановлено, що спадкоємцем після набуття права власності земельна ділянка використовується спільно з орендарем.

Сторони договору домовились, що зазначені у договорі випадки, зокрема смерть фізичної особи орендаря не є підставою для розірвання договору. Відповідно, договір може бути розірваний на загальних підставах, а не у зв'язку з тим, що помер орендодавець.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -