Справа № 344/1532/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2219/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Вакарук В.М.

суддів: Горейко М.Д., Проскурніцького П.І.

секретаря: Драганчук У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до ПАТ «Дельта-Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 08 січня 2014 р. позивачка передала відповідачу 9000 доларів США на строк до 13 січня 2015 р. з процентною ставкою 10 відсотків річних, однак відповідач не виконав своїх зобов`язань за вказаним договором. Зменшивши позовні вимоги, в зв'язку з частковим поверненням коштів за Договором банківського вкладу (депозиту) в розмірі 193045,39 грн., просила стягнути з відповідача 65490,11 грн., з яких: 54413,19 гривень - депозитних коштів з відсотками, 8522,30 грн. недораховані 10% річних упущеної вигоди, 2554,62 гривень - 3% річних.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 серпня 2015 року в позові ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта-Банк» про стягнення 65490,11 гривень, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначає, що вирішуючи даний спір, суд мав би виходити з положень ч.1-3 ст.1066 ЦК України, які передбачають, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Норми матеріального права, на яку посилався суд, не поширюються на правовідносини, які склались між вкладником і банком, оскільки вимогу про повернення коштів заявлено задовго до оголошення в даному банку тимчасової адміністрації. Просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів, представник відповідача Семенюк О.Ю. доводи скарги заперечив.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що оскільки введено тимчасову адміністрацію банку, то стягнення з ліквідованого банку грошових коштів за договором банківського вкладу порушить порядок задоволення вимог кредиторів, встановлений ст.ст.45,46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується з наступник підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Встановлено, що 08 січня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір банківського вкладу (депозиту) №001-8502-080114 «Найкращий від Миколая» на суму 9000 дол. США строком до 13 січня 2015 року включно з процентною ставкою 10 відсотків річних.

Відповідно до п.1.9 Договору банківського вкладу нараховані проценти за вкладом виплачуються одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього Договору у випадках передбачених договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, операції за якими можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_1 відкритий в установі банку.

Згідно до п.1.10 Договору вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу строком дії шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, операції за якими можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_1 відкритий в установі банку.

12 січня 2015 р. позивачка подала вимогу відповідачу про виплату спірних грошових коштів, на що 12.01.2015 року банк надав відповідь, посилаючись на постанову правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» №758 від 01.12.2014 року, згідно якої уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України (а.с.5,6-7).

Однак, зазначені кошти по закінченню строку вказаного договору позивачці не були виплачені, у зв'язку з чим вона 03.02.2015 року звернулася із позовом до суду.

2 березня 2015 року Правління Національного Банку України на підставі ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» прийняло постанову № 150 „Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» до категорії неплатоспроможних" (а.с.101-102).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 2 березня 2015 року в Публічному акціонерному товаристві «Дельта-Банк» з 3 березня 2015 року введена тимчасова адміністрація, а 08 квітня 2015 рішенням виконавчої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 2 березня 2015 року тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 по 02 вересня включно(а.с.103-104) .

Згідно ч.1-3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зарахувати на рахунок, відкритий клієнтові ( володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять , виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

У відповідності до ст.1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Частиною 3 ст.1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Посилання суду на постанову Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150, на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 про запровадження тимчасової адміністрації у Банку строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року та на положення ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про неможливість здійснення задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку під час запровадження тимчасової адміністрації, оскільки виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, колегія суддів не приймає до уваги зважаючи на те, що строк дії договору банківського вкладу закінчився 13 січня 2015 року, з заявою про повернення суми вкладу по закінченню дії договору ОСОБА_2 звернулася до Банку 12 січня 2015 року, з даними позовними вимогами до суду звернулася 03 лютого 2015 року, тобто до постановлення вищезазначених рішень та запровадження тимчасової адміністрації у Банку і, відповідно, вищезазначена норма закону не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки вказані обмеження застосовуються під час дії тимчасової адміністрації, а спір між сторонами виник ще до вищезазначених обставин, як і звернення суду.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у статті 36 передбачено наслідки запровадження тимчасової адміністрації у банку. Ч.5 передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Разом з тим, відповідно до ч. 6 обумовлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Разом з тим, відповідно до ч.6 цього Закону обумовлено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників.

Із матеріалів справи вбачається, що 20.06.2015 року ОСОБА_2 отримано грошові кошти за договором банківського вкладу (депозиту) 193045,39 грн. (в межах 200 000 грн.), що підтверджується копією заяви на виплату переказу від 20.06.2015 року, у зв'язку з чим нею було зменшено розмір позовних вимог до 54 413.19 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове рішення про часткове задоволенні позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки 54 413,19 грн. та в дохід державного бюджету 1218 грн. судового збору.

Що ж стосується вимог позивачки про стягнення з банку 10% упущеної вигоди та стягнення 3% річних, то позивачкою не наведено правової підстави для задоволення вимог в цій частині, оскільки на час введення тимчасової адміністрації стягнення штрафних санкцій не проводиться.

Керуючись ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовільнити частково, рішення Івано-Франківського міського суду від 05 серпня 2015 року скасувати, постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовільнити частково, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 54413,19 грн. (п'ятдесят чотири тисячі чотириста тринадцять) грн. 19 коп., а також в дохід державного бюджету 1218 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: В.М. Вакарук

М.Д. Горейко

П.І. Проскурніцький