Справа № 750/8461/13-ц Провадження № 22-ц/795/1504/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції - Коверзнев В. О. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Лакізи Г.П., Шевченка В.М.
при секретарі:Саповець Л.С.
за участю:представника ОСОБА_5- ОСОБА_6, представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8, представника Деснянської районної у м.Чернігові ради - Гущі Ю.М.

розглянув в судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 січня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_5 про визнання недієздатною ОСОБА_7 та встановлення над нею опіки, заінтересовані особи: Деснянська районна у м. Чернігові рада, ОСОБА_7,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.01.2014 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 про визнання недієздатною ОСОБА_7 та встановлення над нею опіки - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 23.01.2014року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги її заяви. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його ухвалено без дотримання норм матеріального та процесуального права, суд неповно з'ясував фактичні обставини справи, не надав відповідної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Апелянт вказує, що судом не було враховано висновок судово-психіатричної експертизи, відповідно до якого ОСОБА_7 позбавлена здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив її клопотання про виклик в судове засідання експерта, який проводив судово-психіатричну експертизу для надання відповідних пояснень щодо проведеної експертизи. Апелянт вказує, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції належним чином не обґрунтував свою незгоду з висновком експерта.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.06.2015року скасовано рішення апеляційного суду Чернігівської області від 19.06.2014року, яким було скасовано рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.01.2014року та заяву ОСОБА_5 задоволено частково і визнано ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с.Вовчків, Іванківського району, Київської області, мешканку АДРЕСА_1, обмежено дієздатною; в іншій частині вимог ОСОБА_5 відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.06.2015року справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 204-206).

Відповідно до приписів ч.4 статті 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_5 є невісткою ОСОБА_7 і вказані особи проживають разом.

З 09.08.2012року ОСОБА_7 перебуває на диспансерному обліку в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні, що підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого № НОМЕР_1.

Звертаючись до суду із заявою про визнання недієздатною ОСОБА_7 та встановлення над нею опіки (а.с.1), ОСОБА_5 посилалась на те, що 09.08.2012року у ОСОБА_7 стався інсульт і їй була рекомендована госпіталізація, однак через відмову від вказаної госпіталізації лікування хворої проходило амбулаторно. У своїй заяві ОСОБА_5 вказувала, що внаслідок стану свого здоров'я ОСОБА_7 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно з висновком (актом) №447 амбулаторної судово-психіатричної експертизи (експертиза завершена провадженням 24.10.2013року), проведеної на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.09.2013року судово-психіатричним експертним підрозділом КЛПЗ ''Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня'', у ОСОБА_7 мають місце клінічні ознаки органічного амнестичного синдрому (F04-за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду). ОСОБА_7 у зв'язку з вищезазначеним у неї важким (тобто хронічним та стійким) психічним розладом, позбавлена здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.26-29).

Згідно з актом повторної судово-психіатричної експертизи №335 від 22.04.2014року, яка була проведена Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, у теперішній час ОСОБА_7 страждає на органічне ураження головного мозку судинного ґенезу з інтелектуально- мнестичним зниженням, емоційно-вольовими порушеннями, елементами амнестичної афазії (F07.9-згідно з МКХ-10), при цьому наявні розлади психічної діяльності істотно випливають на здатність ОСОБА_7 у теперішній час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 136-140).

Відмовляючи в задоволенні вимог заяви ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 не може бути визнана недієздатною, оскільки надані нею пояснення та відповіді на запитання суду і учасників процесу в ході розгляду справи свідчать про те, що вона розуміє значення своїх дій і здатна керувати ними, з чим погодився і представник органу опіки і піклування, і чим спростовується висновок № 447 амбулаторної судово-психіатричної експертизи (експертиза завершена провадженням 24.10.2013року) про психічний стан ОСОБА_7

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог заяви ОСОБА_5 про визнання недієздатною ОСОБА_7 та встановлення над нею опіки, оскільки вказаний висновок узгоджується з нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичними обставинами справи. Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вказаного висновку суду першої інстанції нормам матеріального права та фактичним обставинам справи не знайшов свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. У акті амбулаторної судово-психіатричної експертизи №447, який виконано судово-психіатричним експертним підрозділом КЛПЗ ''Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня'', викладено висновки, до яких експерти дійшли за неповноти з'ясування обставин, що мають значення для вирішення, чи здатна ОСОБА_7 розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки вказаний висновок експертами зроблено лише на підставі огляду ними ОСОБА_7 і відомостей амбулаторної медичної картки на її ім'я № НОМЕР_1.

Разом з тим, висновок повторної судово-психіатричної експертизи від 22.04.2014року ґрунтується не лише на підставі огляду ОСОБА_7 та відомостей амбулаторної медичної картки на її ім'я № НОМЕР_1, а і на підставі відомостей медичних карток амбулаторної хворої ОСОБА_7 НОМЕР_2 і НОМЕР_3, медичної справи Чернігівської міської МСЕК на ім'я ОСОБА_7, медичних карт стаціонарного хворого на ім'я ОСОБА_7: Чернігівської обласної лікарні - №10215 за 2012рік та Чернігівської міської лікарні №3 - за 2012 рік №6361 і №2662 за 2013 рік. Крім того, у висновку повторної експертизи більш повно викладено дані про психічний та психологічний стан ОСОБА_7, наведено обґрунтування даних про ці її стани та про факти, встановлені при дослідженні об'єктів експертизи.

Приймаючи до уваги наведене та виходячи з приписів ч.6, ч.7 статті 147 ЦПК України, апеляційний суд приймає до уваги як належний, допустимий та достовірний доказ по справі висновок повторної судово-психіатричної експертизи від 22.04.2014року. Висновок (акт) амбулаторної судово- психіатричної експертизи №447, який виконано судово-психіатричним експертним підрозділом КЛПЗ ''Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня'', апеляційний суд не приймає до уваги з вищенаведених підстав.

За даних обставин доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи №447, який виконано судово-психіатричним експертним підрозділом КЛПЗ ''Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня'' та не задовольнив вимоги заяви ОСОБА_5 на підставі вказаного висновку, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Таким чином, по справі встановлено, що відповідно до акту повторної судово-психіатричної експертизи №335 від 22.04.2014року, яка була проведена Київським міським центром судово-психіатричної експертизи (а.с.136-140), наявні розлади психічної діяльності істотно впливають на здатність ОСОБА_7 у теперішній час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.1), у вимогах своєї заяви ОСОБА_5 просить визнати ОСОБА_7 недієздатною та встановити над нею опіку.

Відповідно до приписів ч.1 статті 39 ЦК України, яка регламентує визнання фізичної особи недієздатною, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

В ході судового розгляду даної справи на підставі зібраних по справі доказів, які містяться в матеріалах справи, судом не встановлено, що ОСОБА_7 внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до приписів статті 60 ЦПК України, яка регламентує обов'язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За даних обставин суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_5 про визнання недієздатною ОСОБА_7 та встановлення над нею опіки. Приймаючи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду першої інстанції нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та фактичним обставинам справи не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: