АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 755/2486/15-ц Головуючий в І інстанції: Антипова Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Слободянюк С.В.,

суддів: Крижанівській Г.В., Корчевного Г.В.,

при секретарі: Абдуллаєвій Е.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и л а:

В січні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Рідна» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Рідна») звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь страхового відшкодування в сумі 18431,63 грн. в порядку регресу, які було виплачено страхувальнику за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за участю ОСОБА_1, що є предметом позовних вимог.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року відмовлено в задоволені позову.

На заочне рішення суду першої інстанції ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» подала апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про задоволення позову, поклавши судові витрати на відповідача.

ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчить зворотне поштове відправлення, отримане 21 вересня 2015 року.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 04 липня 2014 року о 23:40 год. по пров. Карельському у м. Києві, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 з порушенням правил дорожнього руху, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_2, причинивши пошкодження транспортних засобів.

За постановою Деснянського районного суду міста Києва від 14 серпня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. в дохід держави (а.с.12)

Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За матеріалами, автомобіль «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1, було застраховано в ПАТ «СК «Українська страхова група».

Автомобіль «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_1, було застраховано в ПАТ «Страхова компанія «Рідна» в порядку добровільного страхування.

Згідно звіту №1153 про визначення вартості матеріального збитку, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження, складає 40873,84 грн.

Згідно із умовами договору страхування позивачем було визначено зазначену подію страховим випадком і здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 40873,84 гривні, що підтверджується видатковим касовим ордером № 368 від 01 серпня 2014 року.

Таким чином, до позивача перейшло право на отримання від відповідача та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» компенсації виплаченого страхового відшкодування.

01 вересня 2014 року позивачем до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», яким цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахована, була направлена заява про страхове відшкодування за полісом №АІ/6427860 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за результатом розгляду якої 25 листопада 2014 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» було перераховано позивачу страхове відшкодування в розмірі 22442,21 грн. (а.с.47-49).

Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Відповідно до п. 38.2.3. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов'язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, відповідно до вищенаведених вимог закону позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

01 вересня 2014 року ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» звернулись із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги (регресу), відповідно до якої заявник просить страховика ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», якою забезпечено цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1, виплатити в порядку регресу суму страхового відшкодування, яка становить вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Пежо», державний номерний знак НОМЕР_2, у розмірі 40873,84 грн.

ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» прийнято рішення про здійснення на користь ПАТ «Страхова компанія «Рідна» виплати страхового відшкодування у розмірі 22442,21 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 в порядку регресу суми невиплаченого страховиком ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхового відшкодування у розмірі 18431,63 грн., враховуючи, що позивачем на користь потерпілого виплачено страхове відшкодування у розмірі 40873,84 грн., в той час як страховиком ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в порядку регресу сплачено на користь позивача лише 22442,21 грн., тому позивач вважає, що недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 18431,63 грн. підлягає стягненню з відповідача, що є предметом позовних вимог.

Разом з тим, згідно роз'яснень п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, відповідно статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Відповідно до положення ч. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 грн.

Таким чином, оскільки страхове відшкодування - це виплата, яка здійснюється в межах страхової суми, а страхова сума - це максимальний можливий розмір виплати по страхуванню (ст. 9 Закону України «Про страхування»), страхового відшкодування може бути недостатньо для покриття всіх збитків потерпілої особи. В такому випадку потерпілий вправі звернутися безпосередньо до страхувальника (завдавала шкоди, відповідальної особи) з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами цивільного законодавства України, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності пред'явлення вимог позивача ПАТ «Страхова компанія «Рідна» до відповідача ОСОБА_1 про виплату в порядку регресу на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 18431,63 грн., яка становить різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченою ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» на користь потерпілого, визначену ПрАТ «Страхова компанія «Рідна» як повна вартість відновлюваного ремонту автомобіля страхувальника у розмірі 40873,84 грн., та сумою страхового відшкодування, сплаченою в порядку регресу на користь позивача страховиком ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» у розмірі 22442,21 грн., оскільки на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, та судом встановлено, що відповідачем, як страхувальником за полісом обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, виконано вимоги статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» сплачено страхове відшкодування в межах ліміту не підтверджено матеріалами справи, оскільки, як зазначено даною страховою компанію сплачено 22442,21 грн., ліміт відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 грн.

Судом враховано відсутність у матеріалах справи доказів на надання відповідачем згоди на відшкодування завданої потерпілому шкоди, що, відповідно, свідчить про покладення обов'язку такого відшкодування на страховика ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» у межах передбаченого договором страхування ліміту страхового відшкодування, тобто максимально можливого розміру виплати по страхуванню.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виплачена позивачем на користь потерпілого сума страхового відшкодування у розмірі не перевищує ліміт відповідальності страховика ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», відсутні підстави для відшкодування відповідачем в порядку регресу недоплаченої страховиком суми страхового відшкодування у розмірі 18431,63 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рідна» відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних спав протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді