09.07.2015 Справа № 756/1415/14-ц
Номер справи 756/1415/14-ц
Номер провадження 2/756/73/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року Оболонський районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді - Яценко Н.О.

при секретарі - Литвиненко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : Головне управління юстиції в м.Києві про визнання заповіту недійсним , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом через представника. В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 роки померла ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 приходиться померлій внучатим племінником. Фактично він був найближчим родичем і доглядав ОСОБА_3

В 1996 році ОСОБА_3 заповіла позивачу свою квартиру АДРЕСА_2.

Позивач здійснив похорон ОСОБА_3 і після цього почав користуватися вищевказаною квартирою.

16.05.2013 року позивач звернувся до 11-ї Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і була відкрита спадкова справа.

Однак, свідоцтво про право на спадщину позивач не отримав, оскільки виявилося, що 07.04.2010 року ОСОБА_3. було оформлено заповіт , на підставі якого вона заповіла квартиру АДРЕСА_2 відповідачу.

Позивач ніколи не бачив ОСОБА_2 і не знає хто вона така. Дана особа не є родичем ОСОБА_3, не доглядала її, не проживала з нею разом і не має підстав для спадкування за заповітом.

В заповіті на ім*я ОСОБА_2 зазначено, що у зв*язку із тим, що ОСОБА_3 хворіє та не може особисто підписати та прочитати текст заповіту уголос, за її дорученням, текст заповіту уголос зачитаний запрошеними нею свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підписано ОСОБА_6, та свідками в присутності нотаріуса , за адресою : АДРЕСА_1.

Зазначає, що він не знає відповідних осіб : ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, оскільки позивач є найближчим родичем померлої ОСОБА_3 та малоймовірно , щоб він не знав настільки близьких її знайомих яких вона могла б запросити для такої важливої місії як посвідчення і підписання заповіту (всі вони живуть в різних районах, не є сусідами і друзями). Підозру у позивача викликає також факт запрошення на виклик до квартири, що знаходиться в Оболонському районі м.Києва, державного нотаріуса п*ятої Київської державної нотаріальної контори, що знаходиться в Солом*янському районі м.Києва за адресою : вул. Машинобудівельна, 8.

Також посилається на те, що ОСОБА_3 за своїм станом здоров*я не могла організувати запрошення нотаріуса і оформлення заповіту.

ОСОБА_3 не була визнана судом недієздатною, але з лютого 2010 року перебувала на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері № 3 (Фрунзе , 51). Підставою для постановки її на облік були непоодинокі випадки неадекватної поведінки ОСОБА_3, що виявлялися , наприклад, у відкритті кранів газопостачання і заповнення своєї і прилеглих квартир газом.

Вважає, що заповіт ОСОБА_3 від 07.04.2010 року, якщо навіть і був складений нею, то цей правочин був вчинений у стані коли вона не усвідомлювала значення своїх дій внаслідок загострення психічної хвороби, а відповідач та особи, що підписали заповіт і були свідками при його укладенні скористалися неможливістю усвідомлювати значення своїх дій внаслідок психічної хвороби ОСОБА_3 В зв*язку з цим посилаючись на ст.225 ЦК України просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 посвідчений 07.04.2010 року державним нотаріусом п*ятої Київської державної нотаріальної контори Войстрик О.В. , зареєстрований в реєстрі нотаріуса за № 7-410.

Позивач та його представник в судових засіданнях позов підтримали, з обставин викладених в ньому та просили задовольнити позов.

Відповідачка та її представник проти позову заперечували. Представник відповідача посилався на те, що медична документація є фальшивим доказом, оскільки не відповідає жодним законодавчим вимогам та не відповідає Наказу Міністерства охорони здоров*я України від 27.12.1999 року № 302 «Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в поліклініках (амбулаторіях) », який діяв на той час. Медична документація не містить посилань на те, що вона заведена лікарем, а також не вбачається, що огляд ОСОБА_3 проводив лікар. В медичній документації міститься лише підпис невідомої особи, а ні коду лікаря, а ні жодної печатки, а ні навіть його прізвища та імені в медичній документації немає. Також зазначав, що медичну документацію було виготовлено 18.03.2010 року. Огляди проводилися двічі : 18.03.2010 року та 24.03.2010 року. Також існує запис про зняття з обліку через смерть, що датований 20.05.2013 року. В той же час заповіт на ОСОБА_2 було складено 07.04.2010 року. Окрім того, зазначав, що ОСОБА_1 знав про наміри ОСОБА_3 вчинити заповіт не на його користь.

Ані 18.03.2010 року, ані на протязі трьох років після цього (до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1) ОСОБА_3 лікарі не оглядали, жодної медичної допомоги не надавали, хоча остання була начебто поставлена на диспансерний облік та мала постійно бути під наглядом лікарів, отримувати лікування тощо.

Також представник відповідача посилався , що надана суду медична документація не повинна була прийматися експертами, оскільки вона не відповідала вимогам Закону. В порушення вимог ч.3 ст.147 ЦПК України у висновку експертів не зазначено освіту експертів та свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, не вказано інформацію хто був проведений при проведенні експертизи. Також зазначав , що висновок експертів не містить в мотивувальній частині обґрунтованого пояснення даних про психічний стан ОСОБА_3 В мотивувальній частині висновку експерти вдалися до простого переписування досліджувальної частини висновку та медичної картки без детального аналізу даних, що свідчать про психічний стан ОСОБА_3 Зокрема, експерти у мотивувальній частині вдаються до посилання на показання свідків, позивача, вживаючи обороти «на думку позивача..», «показання свідків..» , не наводячи при цьому жодного аналізу та пояснень.

В мотивувальній частині не вказано, яке саме захворювання, що відображене у висновку експертів відображалось на діяльності інтелектуальної, вольової та емоційної сфери психіки ОСОБА_3 Не відображено у висновку експертів яким саме діагностичним стандартом (критерії оцінки стану хворого) керувалися експерти при встановленні діагнозу ОСОБА_3

Окрім того, у висновку експертів зазначено, що ОСОБА_3 приймала медичний препарат «сонапакс». Вказані дані експертами не проаналізовані та не оцінені, зокрема не вказано до якої фармакологічної групи належить цей препарат, як саме він впливає на особу, що його приймає та на захворювання , чи сприяє він ремісії хвороби . Також зазначав, що в мотивувальній частині висновку експерта зазначено, що ОСОБА_3 «страждала органічною патологією головного мозку судинного ґенезу, що на той час ускладнилось формування комплексу значно виражених психічних порушень психоорганічного характеру». В той же час в заключній частині висновку експертів вказано, «ОСОБА_3 на момент складання заповіту від 07.04.2010 року страждала органічним ураженням головного мозку судинного ґенезу з вираженим психоорганічним синдромом та параноїдними включеннями». Проте , в мотивувальній частині висновку при описанні діагнозу параноїдні включення не згадуються, що свідчить про вказування в мотивувальній частині та у висновках різних за своєю суттю діагнозів. Зазначав, що висновок експертів не містить детального аналізу всіх фактів про психічний стан ОСОБА_3, а тому просив в задоволенні позову відмовити через недоведеність заявлених вимог.

Третя особа в судове засідання не зв*явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином , суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі представника третьої особи.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, експерта, дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 роки померла ОСОБА_3

В 1996 році ОСОБА_3 заповіла позивачу свою квартиру АДРЕСА_2.

Позивач здійснив похорон ОСОБА_3 і після цього почав користуватися вищевказаною квартирою, що не оспорювалося відповідачем. Відповідач зі спадкодавцем не спілкувалася останнім часом і не зразу дізналася про смерть спадкодавця.

16.05.2013 року позивач в строки визначені законом звернувся до 11-ї Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і була відкрита спадкова справа.

Однак, свідоцтво про право на спадщину позивач не отримав, оскільки виявилося, що 07.04.2010 року ОСОБА_3 було оформлено заповіт , на підставі якого вона заповіла квартиру АДРЕСА_2 відповідачу.

В заповіті на ім*я ОСОБА_2 зазначено, що у зв*язку із тим, що ОСОБА_3 хворіє та не може особисто підписати та прочитати текст заповіту уголос, за її дорученням, текст заповіту уголос зачитаний запрошеними нею свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підписано ОСОБА_6, та свідками в присутності нотаріуса , за адресою : АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 в строки визначені ч.1 ст.1270 ЦК України заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця не подала і на даний час судом вирішується спір за її позовом стосовно надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який був сусідом померлої, суду пояснив , що ОСОБА_3 була неадекватною людиною .

Викликали лікаря з лікарні ім.Павлова. Чи лежала вона в цій лікарні їй не відомо.

То вона говорила, що сусід заліз з балкону та покрав картошку. То говорила, що в неї хтось у хаті ходив, але не було нікого.

Просила купити продукти, потім сказала, що украв у неї гроші. Газ залишала відкритим. Вони закривали газ, а вона відкривала. Говорила, що жили разом і уйдем разом. Потім працівники ЖЕКу перекрили їй газ і поставили електроплиту.

Погано бачила, хворіла десь років 6-7. То якось сусідка прибігла сказала, що ОСОБА_3 хоче виплигнути з балкону. Він впіймав її за ноги та затягнув у кімнату.

ОСОБА_2 не знає взагалі.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_3 була її сусідка. ОСОБА_3 заповіла свою квартиру племіннику , потім випадково дізналася, що прийдуть якісь люди укладати договір.

Останнім часом ОСОБА_3 була агресивна. Родичі привозили продукти вона їх роздавала по сусідам, а потім забирала.

Залишала включені конфорки газової плити, викликали газовиків.

Себе обслуговувала сама. Сторонньої допомоги не потребувала. Погано бачила.

В свою квартиру нікого не пускала. Лише якісь люди до неї приходили.

Коли приходила з роботи, то в квартирі у ОСОБА_3 чула виття, ніби собака вила.

Один раз ОСОБА_3 полізла на чердак хотіла викинутися з балкону.

Коли хотіла викинутися з балкону була неадекватна. Свідками були лікар ОСОБА_10 з кв. НОМЕР_1 та ОСОБА_18 сусід із НОМЕР_2 квартири.

Родичі піклувалися про неї . Приїзджала мама позивача та сестра.

Років 4 - 4, 5 назад ОСОБА_3 лікувалася в лікарні.

Років 9-10 назад в неї проявилося захворювання.

Свідок ОСОБА_11 (дошлюбне ОСОБА_5) суду пояснила, що з ОСОБА_2 на момент підписання заповіту разом працювала в фірмі «Пенсіон».

Під час складання заповіту була присутня.

На підписання заповіту її запросила ОСОБА_2.

Центр «Пенсіон» допомагає укладати договори довічного утримання, допомагає пенсіонерам.

Бабуся погано бачила, а тому її запросили свідком.

ОСОБА_3 бачила лише один раз під час підписання заповіту.

Один раз нотаріус виїзджав до ОСОБА_3. Текст заповіту мабуть був готовий.

При посвідчення заповіту все роз*яснювала нотаріус, а ОСОБА_3 погоджувалася.

Коли вони приїхали двері квартири відкрила сама бабуся. Вона знайома з ОСОБА_2. ОСОБА_2 ходила до неї допомогала ліками, продуктами.

До центру «Пенсіон» зверталася ОСОБА_3, коли саме вона не знає.

Думає, що ОСОБА_3 себе могла обслуговувати. Психічних вад на перший погляд не мала.

ОСОБА_3 самостійно підписувала заповіт.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що був очевидцем як бабушка підписувала заповіт на ОСОБА_2.

З ОСОБА_2 разом працювали в центрі «Пенсіон» . Центр допомогає укладати договори довічного утримання.

ОСОБА_2, , ОСОБА_6 не пам*ятає прізвище, ОСОБА_5 приїхали на АДРЕСА_1 , 8-й чи 9-й поверх. Приїхали для того, щоб засвідчити підпис договору, приїхала нотаріус ОСОБА_13. Нотаріуса він знає, заключали в неї договори довічного утримання. Раз в місяць викликали нотаріуса.

У бабушки було погано з зором.

Нотаріус прочитала бабушці заповіт, запитала чи все зрозуміло, потім ОСОБА_5 читала заповіт. Договір підписав він та ОСОБА_5.

При підписанні договору ОСОБА_6 тримав руку бабушки і бабушка підписала заповіт.

Бабушка добровільно підписала заповіт.

ОСОБА_3 відвідував один раз.

Думає, що нотаріус прибула з надрукованим текстом заповіту.

Він особисто бачив, що бабусі дали на підпис заповіт.

Психічних вад ОСОБА_3 не мала. Тримав руку і підписувала заповіт бабуся.

Підпис не ОСОБА_6 в заповіті.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що познайомилася з ОСОБА_3 коли працювала в центрі «Пенсіон». Звернулась років 4-5 назад з тим, що їй потрібна була допомога по господарству. Плиту необхідно встановити.

Вона особисто приходила , купувала продукти і ОСОБА_3 сказала, що бажає підписати заповіт.

Нотаріуса запросила вона за проханням ОСОБА_3.

Співробітники «Пенсіон» забезпечили заявку на виклик нотаріуса.

Бабушка заповіт підписати не могла, за неї його підписував ОСОБА_14.

ОСОБА_6 заповіт підписував особисто.

Нотаріус читав заповіт.

З Оболоні на вул. Терещенківську ОСОБА_3 ходила пішки в «Пенсіон».

При підписанні заповіту свідками були співробітники «Пенсіону», яких запрошувала вона.

Нотаріус два рази приїздив при оформленні заповіту. Бабушка хотіла дома підписувати заповіт.

Останній раз бачила ОСОБА_3 в кінці весни на початку літа 2010 р. В 2012 р. дізналася, що ОСОБА_3 померла.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що представник відповідача працює в «Пенсіоні», де працює відповідачка йому не відомо.

Він ставив свій підпис за ОСОБА_3 в заповіті.

На той час він був співробітником «Пенсіону» , хто його запросив на підписання заповіту він не пам*ятає.

Бабушка була сліпа, а тому він підписував заповіт.

Нотаріус зачитувала заповіт і ОСОБА_5.

Відповідно до ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент , коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Заповітом, відповідно до вимог ст.1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт, згідно зі ч.1 ст.1234 ЦК України, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов*язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року роз*яснено, що заповіт може бути визнано недійсним, тільки якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров*я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підстави припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу ст.145 ЦПК України. В своїх запереченнях представник відповідача посилання на те, що медична документація є фальшивим доказом , оскільки не відповідає вимогам інструкції, однак слід зазначити , що вона надійшла з медичної установи і суд не має права давати оцінку медичним документам, які потребують спеціальних знань.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсним заповіту з підстав, передбачених ч. 1 ст 225 ЦК України, необхідно враховувати, що для визнання такого правочину недійсним предметом доказування є та обставина, що особа-заповідач у момент складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Висновок судово-психіатричної експертизи у такій категорії справ є лише одним із доказів, якому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 13 від 08.01.2015 року ОСОБА_3 на момент складання заповіту від 07.04.2010 року страждала органічним ураженням головного мозку судинного ґенезу з вираженим психоорганічним синдромом та параноїчними включеннями (F07.8) і за своїм психічним станом тоді вона не могла усвідомлювати свої дії та не могла керувати ними. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 суду пояснив, що відповідно до наданих матеріалів , а саме медичної документації та проаналізованих пояснень свідків у ОСОБА_3 були порушення пам*яті, розпізнавальності , труднощі в розумовій діяльності, неадекватність поведінки в побуті . Хвороба в ОСОБА_3 була набута . В неї було органічне ураження головного мозку судинного ґенезу з вираженим психоорганічним синдромом та параноїчними включеннями - третя стадія протікання психічного захворювання. Також суду пояснив, що медичний препарат - санапакс є заспокійливим засобом, що відпускається за рецептом лікаря проте, хворобу він не виліковує.

Суд вважає, що для винесення вищевказаного висновку судово-психіатричної експертизи судом було надано матеріали цивільної справи , медичну документацію та експертами брались до уваги всі наявні в ній дані.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, проте слід звернути увагу на розбіжності . Як убачається зі змісту заповіту у зв*язку з тим, що ОСОБА_3 не може сама прочитати текст заповіту, згідно зі ст.1253 ЦК України заповіт посвідчено в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 У зв*язку з поганим зором ОСОБА_3 вона не може підписати заповіт власноручно, на її особисте прохання та в її присутності текст заповіту підписав ОСОБА_6 Проте, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснював , що в його присутності підписувався спірний заповіт, при підписанні договору ОСОБА_6 тримав руку бабушки і бабушка підписала заповіт. Бабушка добровільно підписала заповіт. Він особисто бачив, що бабусі дали на підпис заповіт. Психічних вад ОСОБА_3 не мала. Тримав руку ОСОБА_6 і підписувала заповіт бабуся. Підпис не ОСОБА_6 в заповіті. Свідок ОСОБА_16 (дошлюбне ОСОБА_5) суду пояснювала , що ОСОБА_3 сама підписувала заповіт, що взагалі ставить під сумнів присутність вказаних свідків при підписанні заповіту.

Одночасно слід зазначити , що в спірному заповіті зазначено, що у зв*язку з тим, що ОСОБА_3 хворіє та не може особисто підписати та прочитати текст заповіту уголос, за її дорученням, в її присутності та в присутності нотаріуса, текст заповіту до його підписання уголос зачитаний запрошеними нею свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підписано ОСОБА_6 Проте, допитана в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_2 суду пояснювала, що при підписанні заповіту свідками були співробітники «Пенсіону», яких запрошувала вона. Свідок ОСОБА_16 (ОСОБА_5) також не надавала суду пояснення стосовно того, що її запрошувала ОСОБА_3 Тобто, пояснення самої відповідачки спростовують ту обставину, що саме ОСОБА_3 запрошувала свідків, які як вказано в заповіті , були присутні при посвідченні заповіту.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає, що при складанні заповіту ОСОБА_3 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 225 ЦК України, ст.ст. 10,11, 15, 57-60, 88, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2, посвідчений 07 квітня 2010 року державним нотаріусом п'ятої Київської державної нотаріальної контори Войстрік О.В. зареєстрований в реєстрі нотаріуса за № 7-410.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :