АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист гідності, честі та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7410/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2015року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист гідності, честі та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позов. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що висновок суду про те, що інформація, яку позивач просить спростувати, є оціночними судженнями та суб'єктивною думкою ОСОБА_2 є помилковим, оскільки поширена відповідачкою інформація містить неправдиві фактичні дані та спрямована на приниження його авторитету та репутації.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання особисто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у листі-зверненні ОСОБА_2 «Ми здолаємо все» від 12 вересня 2014 року до невизначеного кола осіб було поширено інформацію наступного змісту: «... Є така людина й серед кандидатів у народні депутати по 216 виборчому округу - ОСОБА_1, якого за сумнівні зв'язки з сім'єю ОСОБА_7 в народі влучно охрестили «золотим батоном». За вкрадені у народу кошти зараз убивають наших солдат на Донбасі, сіють паніку й зневіру. За ті ж украдені в народу кошти путінський найманець ОСОБА_1 зараз збирається купити собі депутатський мандат...» (а.с.9).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були кандидатами в народні депутати по 216-го виборчому округу з позачергових виборів до Верховної Ради України 2014 року.

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист гідності, честі та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, в якій просив:

визнати недостовірною інформацію відносно нього, поширену ОСОБА_2 у розповсюдженому нею листі-зверненні від 12 вересня 2014 року до невизначеного кола осіб, а саме: «... Є така людина й серед кандидатів у народні депутати по 216 виборчому округу - ОСОБА_1, якого за сумнівні зв'язки з сім'єю ОСОБА_7 в народі влучно охрестили «золотим батоном». За вкрадені у народу кошти зараз убивають наших солдат на Донбасі, сіють паніку й зневіру. За ті ж украдені в народу кошти путінський найманець ОСОБА_1 зараз збирається купити собі депутатський мандат...»;

зобов'язати ОСОБА_2 не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом опублікування та розповсюдження від імені ОСОБА_2 аналогічного за формою та стилістичним оформленням листа-звернення накладом 158 938 екземплярів до виборців 216-го виборчого округу з позачергових виборів до Верховної Ради України 2014 року, із зазначенням у ньому такого тексту: «ОСОБА_1 є законослухняним громадянином та справжнім патріотом України, який бере безпосередню участь у матеріальному забезпеченні українських військовослужбовців для забезпечення територіальної цілісності та незалежності нашої Держави. ОСОБА_1 є сумлінним платником податків та відомим у Дарницькому та Дніпровському районах м. Києва меценатом. У зв'язку з вищевикладеним я, ОСОБА_2, приношу ОСОБА_1 свої вибачення через розповсюдження мною завідомо недостовірної інформації щодо нього, зокрема його зв'язків з сім'єю ОСОБА_7 та участі у незаконній діяльності щодо підкупу виборців і вчиненні інших злочинів та правопорушень, а також за образливі прізвиська на його адресу»;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 120 000,00 грн.

Вказані вимоги мотивував тим, що поширена відповідачем інформація є недостовірною, такою, що порушує його немайнові права, зокрема, ганьбить його честь, гідність, завдає шкоди діловій репутації.

В ході розгляду вказаної справи позивач змінив позовні вимоги в частині зобов'язання ОСОБА_2 не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом опублікування та розповсюдження від імені ОСОБА_2 аналогічного за формою та стилістичним оформленням листа-звернення накладом 158 938 екземплярів до виборців 216-го виборчого округу з позачергових виборів до Верховної Ради України 2014 року, із зазначенням у ньому такого тексту: «ОСОБА_1 є законослухняним громадянином та справжнім патріотом України, який бере безпосередню участь у матеріальному забезпеченні українських військовослужбовців для забезпечення територіальної цілісності та незалежності нашої Держави. ОСОБА_1 є сумлінним платником податків та відомим у Дарницькому та Дніпровському районах м. Києва меценатом. У зв'язку з вищевикладеним я, ОСОБА_2, спростовую розповсюджену мною завідомо недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1, зокрема його зв'язків з сім'єю ОСОБА_7 та участі у незаконній діяльності щодо підкупу виборців і вчиненні інших злочинів та правопорушень, а також спростовую недостовірну інформацію про образливі прізвиська ОСОБА_1».

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що поширена відповідачем інформація про позивача містить оціночні судження, зокрема автором використано висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, оскільки мають характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій тощо), а тому, такі оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має права вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню Інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до роз'яснень пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 15 Постанови від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що фраза «Є така людина й серед кандидатів у народні депутати по 216 виборчому округу - ОСОБА_1, якого за сумнівні зв'язки з сім'єю ОСОБА_7 в народі влучно охрестили «золотим батоном». За вкрадені у народу кошти зараз убивають наших солдат на Донбасі, сіють паніку й зневіру. За ті ж украдені в народу кошти путінський найманець ОСОБА_1 зараз збирається купити собі депутатський мандат...» з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири є оціночним судженням, висловлюванням автора, що містять критичну оцінку діяльності позивача, як публічної особи, що не може бути витлумачене як таке, що містить фактичні дані, і не може бути перевірена на предмет її істинності.

При цьому, висловлювання, які просить спростувати позивач, підлягають оцінці в їх контексті та мають досліджуватися в цілому з урахуванням обставин, за яких вони були поширені.

Також, позивачем не було надано суду доказів, що поширена відповідачем інформація порушує його особисті немайнові права або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Таким чином, враховуючи положення ст. 277 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про інформацію», суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання недостовірною та спростування поширеної інформації.

Всі висновки суду першої інстанції повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, в ході апеляційного розгляду такі обставини не встановлені.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 120 000,00 грн. сторонами оскаржено не було, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України в апеляційного суду відсутні підстави для перевірки правильності висновків суду першої інстанції у цій частині.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І.Побірченко