АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/561/15-ц
Справа №22-ц/791/1971/2015р. Головуючий в І інстанції Решетов В.В.
Категорія: 48 Доповідач: Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 01 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Орловської Н.В.

Майданіка В.В.

При секретарі Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 13 лютого 2015 року та апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвали Дніпровського районного суду м.Херсона від 18 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4. про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що вони пербували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30.04.2010 по 17.11.2014 року і за час шлюбу за спільні кошти ними було придбано будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, автомобіль «RENAUL KANGOO» д.н НОМЕР_1 та автопричіп УВН 810080 д.н НОМЕР_2.

Оскільки правовстановлюючі документі на право власності на спірне майно оформлені на відповідача, позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку спільно набутого майна подружжя.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 лютого 2015 року заяву ОСОБА_3. про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 13 лютого 2015 року клопотання представника ОСОБА_3. ОСОБА_5 про забезпечення позову, з урахуванням ухвали цього ж суду від 15 червня 2015 року про виправлення описки задоволено, накладено арешт на автомобіль марки Renaul Kangoo, державний номер НОМЕР_1, та автопричіп УВН 810080 д.н НОМЕР_2, право власності на які зареєстроване за ОСОБА_4.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 13 лютого 2015 року позов ОСОБА_3.до ОСОБА_4. про поділ спільного майна подружжя задоволено, визнано за ОСОБА_3. право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями розташований за адресою АДРЕСА_1, визнано право власності на 1/2 частку автомобіля марки RENAUL KANGOO, державний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 та на 1/2 частку автопричепа, державний номер НОМЕР_2, номер шасі НОМЕР_3.

Стягнуто з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3. судовий збір у сумі 571,60 гр.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 18 червня 2015 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 02.02.2015 року, у виді арешту, накладеного на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1(а.с.65).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 18 червня 2015 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 13 лютого 2015 року у виді арешту, накладеного на автомобіль марки «RENAUL KANGOO» д.н НОМЕР_1 та автопричіп УВН 810080 д.н НОМЕР_2 (а.с.68).

В апеляційній скарзі на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 13 лютого 2015 року ОСОБА_1., який діє в інтересах ОСОБА_2., просить рішення суду скасувати в частині визнання права власності на домоволодіння та автомобіль, визнати за ОСОБА_3. право власності на ? частину житлового будинку, який розташовано за адресою АДРЕСА_1, а в задоволені позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частину автомобіля відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить ухвали Дніпровського районного суду м.Херсона від 18 червня 2015 року про скасування заходів забезпечення позову скасувати, та постановити нові, якими відмовити ОСОБА_3. в задоволені заяви про скасування заходів забезпечення позову.

В письмових запереченнях на апеляційні скарги ОСОБА_3. викладені у них доводи не визнала, посилаючись на їх необгрунтованість і безпідставність, просила апеляційні скарги відхилити, а судів рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Задовольняючі позовні вимоги про поділ майна подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що майно придбане сторонами в період зареєстрованого шлюбу, належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а тому відповідно до ч.1 ст.60, ч.1 ст.69 та ч. ст.70 СК України позивачка має право на 1/2 частку спільнонабутого майна.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони грунтуються на встановлених обставинах справи, досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_3. та ОСОБА_4. перебували у зареєстрованому шлюбі з квітня 2010 року по 17.11.2014 року, від шлюбу мають малолітню доньку.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 17.11.2014 року шлюб між ОСОБА_3. та ОСОБА_4. розірвано (а.с.15).

За час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.2010 року сторонами придбано: житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 561 кв.м .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 27.10.2010 року за ОСОБА_4. на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстровано автомобіль марки «RENAUL KANGOO» д.н НОМЕР_1, 2003 року випуску відповідно до довідки - рахунку КІМ-392526 від 27.10.2010 року (а.с.34).

Також в період шлюбу сторонами придбано автопричіп моделі ЦВП 810080, д.н. НОМЕР_2, власником якого зареєстрований ОСОБА_4.

Отже, зважаючи на те, що майно придбане сторонами в період зареєстрованого шлюбу і є їх спільною сумісною власністю, з огляду на відсутність між ними шлюбного договору чи інших письмових домовленостей щодо часток подружжя у спільному майні, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо рівності часток подружжя у спільному майні та провів його поділ відповідно до положень ч.1 ст.69 та ч.1 ст. 70 СК України.

Посилання апелянта на наявність підстав для збільшення його часток у будинку та наявність підстав для реєстрації права власності на автомобіль лише за ним є необгрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належних, достовірних та беззаперечних доказів як продажу квартири АДРЕСА_2 за 13000 умовних одиниць, оскільки у зазначеному договорі вказано, що його продаж вчинено за 413532 грн (а.с.36), так і спрямування коштів від продажу квартири на придбання спірного будинку, а відповідачкою ці обставини заперечуються.

Крім того посилання апелянта на зняття його матір'ю коштів у банківській установі не є доказом придбання за рахунок цих коштів спірного транспортного засобу, оскільки а ні в ході розгляду справи в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції апелянтом не залучалось жодних письмових договорів між ним та його матір'ю і відсутні посилання на їх існування як в запереченнях до позову, так і в апеляційній скарзі.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд повно, всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку зібраним у справі доказам, ухвалив вірне рішення.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3. про скасування заходів забезпечення позову, суд обґрунтовано виходив з того, що рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 13 лютого 2015 року набрало чинності, у зв'язку із чим підстави для подальшого забезпечення позову відсутні, а тому доводи апеляційної скарги про наявність підстав для їх скасування не грунтуються на законі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 13 лютого 2015 рокувідхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвали Дніпровського районного суду міста Херсона від 18 червня 2015 року відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 13 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвали Дніпровського районного суду міста Херсона від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: