Справа № 342/772/14-ц
Провадження № 22-ц/779/441/2015
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г.І. Г. І.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання договору найму житлового приміщення та його звільнення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Городенківського районного суду від 16 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 заявила позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання договору найму квартири АДРЕСА_1, укладений 30 квітня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, виселення ОСОБА_3 із зазначеної квартири та зобов'язання її звільнити квартиру.

ОСОБА_2 свої вимоги мотивувала тим, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року вона придбала у ОСОБА_4 вищезазначену квартиру. Оскільки в квартирі зареєстрована ОСОБА_3, яка в добровільному порядку не бажає звільнити належну їй квартиру, позивач просила в судовому порядку зобов'язати ОСОБА_3 звільнити квартиру.

Рішенням Городенківського районного суду від 16 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково

Визнано розірваним договір найму квартири АДРЕСА_1, укладений 30 квітня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Виселено ОСОБА_3 із зазначеної квартири без надання іншого приміщення.

Зобов'язано ОСОБА_3 звільнити квартиру АДРЕСА_1.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 243 грн. грн. 60 коп.

На дане рішення ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначила, що суд першої інстанції із грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства відкрив провадження в справі за позовом ОСОБА_2 .

Так, позивач в своїй позовній заяві просила вважати розірваним Договір найму квартири від 30.04.2002 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, разом з тим в порушення вимог ст.ст. 119-120 ЦПК України не подала текст Договору найму квартири, натомість в додатку до позовної заяви зазначила: домовленість від 30.04.2002 року.

Розгляд цивільної справи розпочався з порушенням законодавства відносно представництва без позивача ОСОБА_2, а адвокат Терлецький Р. був присутній без належних повноважень.

Суд першої інстанції залишив поза увагою її заяву про витребування у ОСОБА_2 договору найму квартири від 30.04.2002 року та оригінал технічного паспорту на спірну квартиру.

Судом не надано належної правової оцінки тій обставині, що в матеріалах справи є письмовий доказ - Домовленість між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 30.04.2002 року, щодо взаємовідносин відносно будівельних робіт, реконструкції та переводу частини житла у нежитлове за кошти ОСОБА_3

Апелянт вважає, що суд необґрунтовано дійшов висновку про позбавлення її права на житло, тому просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що вона на законних підставах проживає в квартирі АДРЕСА_1, являється спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_5, якій належала на праві власності дана квартира, крім того нею проведені роботи по переобладнанню квартири під офіс для ведення нотаріальної практики.

Представник позивача ОСОБА_2 - Терлецький Р.І. заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвалене у справі судове рішення відповідає вищевказаним вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

Вказана квартира належала ОСОБА_4 на праві власності згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської ДНК 18.07.2013 року, після смерті матері ОСОБА_4 - ОСОБА_5

ОСОБА_5 дана квартира належала на підставі договору дарування від 08.02.2002 року (т.1 а.с. 55).

Встановлено також, що 30.04.2002 року між ОСОБА_5 та її дочкою ОСОБА_3 укладено угоду у формі Домовленості, згідно якої ОСОБА_5 передала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 у безстрокове користування та для можливого проживання та ведення приватної діяльності, у якості приватного нотаріуса.

Крім того, ОСОБА_5 дала згоду ОСОБА_3 вести реконструкції, перебудови, поточні ремонти у згаданій квартирі на власний розсуд за її особистий кошт.(т.1 а.с. 15).

30.04.2002 року за заявою ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_5, рішенням виконкому Городенківської міської ради одну житлову кімнату площею 11,8 кв.м. вищезазначеної квартири переведено в нежитлову з проведенням реконструкції для влаштування офісу для ведення нотаріальної практики, зобов'язано ОСОБА_3 виготовити в районній архітектурі проектну документацію щодо проведення реконструкції.

Рішенням виконкому Городенківської міської ради від 28.05.2002 року погоджено ОСОБА_3 місце розташування реконструкції з добудовою нежитлового приміщення під офіс для ведення нотаріальної практики на земельній ділянці загальною площею 0,0006 га за рахунок земель запасу міської ради по АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_3 виготовити проект відведення земельної ділянки для реконструкції нежитлового приміщення під офіс з влаштуванням сходів та окремого входу для ведення нотаріальної практики терміном на двадцять п'ять років з правом викупу. Після завершення робіт по реконструкції нежитлового приміщення добудови пред'явити його державній комісії для приймання в експлуатацію (т.1 а.с. 7).

Згідно будинкової книги ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_1 10.10.2003 року.

Відповідач ОСОБА_3 не представила суду доказів отримання нею відповідного проекту забудови та технічної документації про перевід частини квартири в нежитлове приміщення.

Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 31.07.2013 року ОСОБА_2 є власником трьохкімнатної квартири, об'єкта житлової нерухомості за адресою - АДРЕСА_1 (підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу квартири від 31.07.2013 року).

Постановляючи рішення по суті позовних вимог, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до положень ст. 256 ЦК УРСР (в ред..1963 року) чинної на час укладення 30.04.2002 року угоди, між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 фактично мало місце укладення договору майнового найму, за яким наймодавець зобов'язувався надавати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

Письмовий договір - укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у формі домовленості містить посилання на те, що квартира здається для користування, можливого проживання та ведення приватної діяльності у якості приватного нотаріуса.

Відповідно до положень ст. 770 ЦК України до ОСОБА_2, як до нового власника квартири перейшли права та обов'язки наймодавця.

Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати), згідно ч. 3 ст. 825 ЦК України, може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї.

Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.

Встановлено, що ОСОБА_3, будучи зареєстрованою в АДРЕСА_1, не здійснює нотаріальну діяльність.

Разом з тим, на вимогу ОСОБА_2 - нового власника квартири, ОСОБА_3 в добровільному порядку не бажає звільнити квартиру.

Оскільки ОСОБА_2, як власник квартири, згідно ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб та в установленому законом порядку попередила ОСОБА_8 про звільнення квартири, тобто про розірвання договору найму житлового приміщення, то суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_2 про розірвання договору найму квартири, виселення ОСОБА_3 та зобов'язання її звільнити квартиру.

Посилання апелянта на те, що судом не надано належної правової оцінки тій обставині, що в матеріалах справи є письмовий доказ - Домовленість між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 30.04.2002 року щодо взаємовідносин відносно будівельних робіт, реконструкції та переводу частини житла у нежитлове за кошти ОСОБА_3 - не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено фактично договір житлового найму у формі домовленості, яка в тому числі, передбачала згоду на проведення реконструкції квартири за власний кошт ОСОБА_3

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_2 в установленому законом порядку не набула права власності на спірну квартиру, оскільки станом на час розгляду справи ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири являється єдиним власником квартири, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, натомість ОСОБА_3, стверджуючи що набула права власності на спірну квартиру в порядку спадкування як спадкоємець першої черги, не представила суду письмових доказів з цього приводу.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Городенківського районного суду від 16 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Пнівчук О.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Мелінишин Г.П.