Єдиний унікальний номер 234/8543/15-ц Номер провадження 22-ц/775/529/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м.Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Новосядлої В.М., Мальованого Ю.М.

при секретарі Парфенюк Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Біленьківської селищної ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Біленьківської селищної ради відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови в задоволені його позовних вимог скасувати, в частині відмови в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 - залишити без змін, винести нове рішення яким його (ОСОБА_1А.) позовні вимоги задовольнити. Вважає, що рішення суду постановлено з порушенням вимог матеріального та процесуального права, суд неповно зясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі відповідач за первісним позовом (ОСОБА_2В.) просить рішення суду в частині відмови в задоволені його зустрічних позовних вимог скасувати, ухвалити нове рішення яким задовольнити його позов в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. Вважає, що рішення суду постановлено з порушенням вимог матеріального права, та не було застосовано закон який підлягав застосуванню, також висновки суду не відповідають обставинам справи.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні апеляційного суду доводи своєї апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 просили відмовити.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні апеляційного суду доводи своєї апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 просили відмовити.

Представник третьої особи за зустрічним позовом Біленьківської селищної ради в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява голови селищної ради ОСОБА_3, з проханням розглянути справу за відсутності представника ради.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарги, вважає, що апеляційні скарга сторін підлягають відхиленню, рішення суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Біленьківської селищної ради від 30.09.1997р. ОСОБА_1 була передана у приватну власність земельна ділянка, розташована за адресою: м.Краматорськ, вул.Хабаровська, буд.75, площею 0.0700га, в межах згідно з планом, про що видано державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстровано у реєстрі за № 1078. (а.с.9)

16 вересня 2011 року ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №1-6608, придбав у ОСОБА_5 жилий будинок №75 по вул.Хабаровська у м.Краматорську (а.с.41). Зазначений договір зареєстровано у Краматорському БТІ 15.10.2011р. за №34197046. (а.с.42)

Також судом встановлено, що на момент розгляду справи як державний акт, так і договір купівлі-продажу є дійсними.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11.12.2013р. скасовано рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06.12.2012р. (а.с.13) та додаткове рішення цього суду за позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу будинку недійсними, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 відмовлено (а.с.38). На час розгляду справи ОСОБА_1 є власником земельної ділянки №75 по вул.Хабаровська у м.Краматорську, а ОСОБА_2 є власником будинку за тією ж адресою.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні первісного та зустрічного позовів суд першої інстанції обґрунтовано виходив з закріплених Конституцією України гарантій, прав та свобод людини і громадянина, норм діючого цивільного законодавства України.

Відповідно до стст.21, 24 Конституції України закріплено, що всі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Оскільки судом першої інстанції встановлено і підтверджується доказами що є в матеріалах справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 володіють на законних підставах земельною ділянкою та будинком відповідно і є рівними у своєму праві власності.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. право приватної власності є непорушним. примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості (ст.41 Конституції України).

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. (ст. 391 ЦК України).

Як вірно встановлено в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1, посилаючись на самовільність зайняття відповідачем ОСОБА_2 належної позивачу на праві власності земельної ділянки, чим перешкоджає йому (ОСОБА_1А.) користуватись своєю власністю, в суді не довів, з наданням належних та допустимих доказів, обґрунтованість своїх вимог. Це підтверджується матеріалами справи:

- з технічного паспорту на будинок №75 по вул.Хабаровська у м.Краматорську (а.с.5-7) який належить відповідачу, вбачається, що житловий будинок з прибудовами побудовані в період з 1967р. по 1980р., тобто то моменту набуття ОСОБА_2 права власності на спірний будинок.

Крім того, в суді встановлено, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 16 вересня 2011 року придбав у ОСОБА_5 (який був власником лише спірного будинку) за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №1-6608, жилий будинок №75 по вул.Хабаровська у м.Краматорську.

Тобто, зазначений будинок на час його придбання ОСОБА_2 знаходився на земельній ділянці, яка належить на праві власності ОСОБА_1

Відповідно до ст.120 ЦК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Суд першої інстанції вірно визначився, що до правовідносин, які виникли між сторонами, норми ст.377 ЦК України та ст.120 ЦК України застосовувати не можна, оскільки відповідач ОСОБА_2 не набуваючи права власності на будинок не набув прав на земельну ділянку, на якій цей будинок розташований. Тому в задоволенні зустрічного позову останнього про скасування державного акту на земельну ділянку обґрунтовано відмовлено.

Доводи апеляційних скарг сторін не впливають на правильність рішення суду з підстав викладених в даній ухвалі та рішенні суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального права, то відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, і залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: