АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9638/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Антоненко Н.О., Шкоріної О.І..

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Сеня Олександра Васильовича - представника Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 5 вересня 2013 року працював в ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на посаді директора філії ПАТ "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів № 1 ". Наказом № 482-К від 23 червня 2014 року його було звільнено з посади за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП України. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року його було поновлено на роботі, але приступити до роботи він не зміг, оскільки на територію ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів № 1" його не допускали, про що було складено відповідні акти. 23.10.2014 йому стало відомо про наявність наказу № 749-К ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про його звільнення, за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП України. Своє звільнення з роботи позивач вважає незаконним та безпідставним, оскільки з моменту поновлення його на посаді та по час звільнення жодного разу він не був допущений до робочого місця і тому грубого порушення трудових обов'язків допустити не міг. Крім того, позивач посилається на те, що внаслідок незаконних дій відповідача щодо його звільнення йому завдано моральної шкоди, яка полягає у переживаннях, втраті душевного спокою та перебуванні в стресовому стані. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює у розмірі подвійного посадового окладу за місцем своєї роботи на попередній посаді. Вважає своє звільнення незаконним та безпідставним, а тому просить позов задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди задоволено частково. Поновлено ОСОБА_5 на посаді директора філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" «Кіровоградський КХП № 1". Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" () на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 15 741 (п'ятнадцять тисяч сімсот сорок одна) грн. 18 коп. В задоволенні вимог про визнання незаконним та скасування наказу Публічного Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" № 749-К від 22 жовтня 2014 року "Про звільнення ОСОБА_5" - відмовлено. Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді директора філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Кіровоградський КХП № 1". Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" () на користь держави судовий збір у розмірі 243 двісті сорок три грн. 60 коп.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції представник відповідача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник відповідача порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 у частині задоволення відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 741 (п'ятнадцять тисяч сімсот сорок одну) грн. 18 коп. відмовити, мотивуючи тим, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не встановлено в чому саме полягали моральні страждання позивача, не виявлено підтверджуючих документів, які б свідчили про завдання таких моральних страждань позивачу зі сторони відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача Йосипишин Р.В. підтримав доводи апеляційної скарги. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом № 389-К від 04.09.2013 року ОСОБА_5 з 5 вересня 2013 року було призначено на посаду директора філії ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів № 1» (а.с.5). Наказом № 482-К від 23 червня 2014 року позивача було звільнено з посади за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП України (а.с.6). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року позивача було поновлено на посаді директора філії ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів № 1» (а.с.7). Наказом № 719-К від 07.10.2014 у зв'язку з проведенням досудового розслідування стосовно вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч.2 ст.357 КК України, позивача було відсторонено від виконання обов'язків директора філії ПАТ «Державна продовольча-зернова корпорація України» «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів № 1» з 07.10.2014 року на час проведення досудового розслідування (а.с.51). Підставою для відсторонення позивача від роботи стала доповідна записка начальника управління фінансових ризиків та супроводження діяльності ОСОБА_7 (а.с.54) та лист УМВС України в Кіровоградській області від 30.08.2014 № 6/4941/1 (а.с.53). 06.10.2014 директором філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кіровоградський КХП № 1» ОСОБА_8 було складено доповідні записки № 825 та № 825/1 (а.с. 48, 61). В доповідній записці № 825 від 06.10.2014 зазначено, що в ході ревізії документів філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кіровоградський КХП № 1» встановлено факт прийняття на посаду бухгалтера ОСОБА_9, яка жодного дня не з'являлась на роботу, фактично її обов'язки виконувала ОСОБА_10. Інженер з підготовки кадрів філії ОСОБА_11 повідомила, що ОСОБА_5, який на той час займав посаду директора філії зобов'язав оформити ОСОБА_9 на роботу без її присутності в момент оформлення. За повідомленням працівника філії частину заробітної плати ОСОБА_12 , яку вона отримувала за ОСОБА_9 віддавала ОСОБА_5 В доповідній записці № 825/1 від 06.10.2014 зазначено, що станом на 1 вересня 2014 року на складі № 18 філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кіровоградський КХП № 1» обліковується 32 860 кг відходів 3 категорії насіння соняшника врожаю 2013. Вищевказані відходи ні реалізовані, ні утилізовані фактично не були. З розрахункового рахунку філії за вказівкою ОСОБА_5, який на той час займав посаду директора філії, було здійснено авансові платежі в розмірі 4 318,90 грн. на утилізацію даних відходів. 01 вересня 2014 року за наказом № 200 від 01 вересня 2014 року мала відбутися інвентаризація відходів. Члени комісії повідомили ОСОБА_13, що черговий вагар ОСОБА_14 звернулась до них та повідомила, що усним розпорядженням заступника директора філії вагар просто мав оформити всі документи (відомість зважування, товаро-транспортні накладні) по даній операції на інвентаризацію відходів в кількості 32 860 кг., заповнити всі необхідні документи та подати відомості зважування на підпис членам комісії, що вони й зробили. Ніяких розпоряджень заступник не надавала в ході з'ясування факту підробки документів вагар ОСОБА_14 зізналася, що ОСОБА_13 ніяких розпоряджень не давала. Комісія була зібрана та вирушила на інвентаризацію, виявилося дані в підроблених документах невірні, за результатом зважування на складі знаходиться лише 1 520 кг. 14.10.2014 начальником управління фінансових ризиків та супроводження діяльності ПАТ «ДПЗКУ» ОСОБА_7 було складено службову записку (а.с. 46-47), в якій були викладені обставини, зазначені в доповідних записках №№ 825, 825/1 від 06.10.2014, з посиланням на те, що у період перебування на посаді директора філії ОСОБА_5 утворилася нестача відходів 3 категорії насіння соняшника врожаю 2013 року в кількості 31 160 кг, яку вагар ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_5 намагалася приховати шляхом підроблення документів. В доповідній записці зазначається також про те, що систематичні порушення правил внутрішнього трудового розпорядку філії ПАТ «ДПЗКУ» «Кіровоградський КХП № 1» з боку ОСОБА_9, що виразились у тривалій безпідставній відсутності на роботі, а також грубе порушення ОСОБА_5 своїх посадових обов'язків в частині контролю за дотриманням правил внутрішнього трудового розпорядку призвели до необґрунтованого нарахування та виплати ОСОБА_9 заробітної плати та премій на загальну суму 21 077, 53 грн. Начальником управління фінансових ризиків та супроводження діяльності ПАТ «ДПЗКУ» ОСОБА_7 було запропоновано звільнити ОСОБА_5 з посади за одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України). 14.10.2014 позивачу було запропоновано надати пояснення щодо вищевикладених обставин, але, як вбачається з акту, складеного комісією в складі - голови комісії ОСОБА_11, членів комісії: бухгалтера ОСОБА_15, бухгалтера ОСОБА_16, начальника ПСО ОСОБА_17, діловода ОСОБА_18, начальника охорони ОСОБА_19, останній відмовився від дачі пояснень (а.с.44).

22.10.2014 наказом в.о. голови правління Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» ОСОБА_20 № 749-К, ОСОБА_5 звільнено з посади директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Кіровоградський комбінат хлібопродуктів № 1", за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП України (а.с.43).

Як встановлено судом першої інстанції підставою звільнення стала доповідна записка начальника управління фінансових ризиків та супроводження діяльності ОСОБА_7 від 14.10.2014 та акту про відмову від надання пояснень від 14.10.2014.

Задовольняючи позовні вимоги в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді директора філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" «Кіровоградський КХП № 1", суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не було доведено факту нестачі відходів 3 категорії соняшника в розмірі 32 860 кг саме з вини позивача, не знайшли свого підтвердження і обставин, зазначені в службовій записці про прийняття на роботу ОСОБА_9, яка жодного дня не з'являлась на роботі та фактичного виконання обов'язків ОСОБА_12, оскільки допитана в якості свідка ОСОБА_12 зазначила, що замість ОСОБА_9 роботу не виконувала. Крім того, в матеріалах справи містяться табеля обліку використання робочого часу, відповідно до яких ОСОБА_9 табелювали як таку, що перебуває на роботі (а.с.140, 154, 155, 156, 157, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 165). За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів одноразового грубого порушення позивачем трудових обов'язків в розумінні ч.1 ст.41 Кзпп України, а тому його звільнення не може вважатися таким, що проведене на законних підставах.

Рішення суду першої інстанції в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді директора філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" «Кіровоградський КХП № 1" відповідачем не оскаржується. Апеляційна скарга подана на рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 303 ЦПК апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

При перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції в оскаржувальній частині вимог, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного:

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК).

Так, стаття 237-1 КЗпП передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб та містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

В обґрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивач посилався на переживання, втрату душевного спокою та перебування в стресовому стані, у зв'язку із його незаконним звільненням. Компенсація завданої моральної шкоди оцінена позивачем у розмірі подвійного посадового окладу за місцем роботи, що дорівнює 15 741 грн. 18 коп. (= 7 870,66 (нарахована заробітна плата за червень 2014 року) х 2).

Колегія суддів вважає, що наведені позивачем обставини свідчать про негативні наслідки (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з посяганням на його трудові права, а тому установивши порушення трудових прав позивача та наявність підстав для покладення на роботодавця відповідальності за завдану працівникові моральну шкоду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосовування до відповідача відповідальність, що передбачена статтею 237-1 КЗпП.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 15 741 грн. 18 коп. (= 7 870,66 (нарахована заробітна плата за червень 2014 року) х 2), оскільки суд в повній мірі не врахував положення статті 237-І КЗпП України та роз'яснення Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», викладені в пункті 9.

З урахуванням тривалості і характеру моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності, колегія суддів приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно визначити в сумі 2000 (дві тисячі) 00 грн. Враховуючи викладене рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди слід змінити, зменшивши розмір моральної шкоди з 15 741 (п'ятнадцять тисяч сімсот сорок одна) грн.. 18 коп. до 2 000 (дві тисячі) грн.. 00 коп. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Сеня Олександра Васильовича - представника Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" () на користь ОСОБА_5 моральної шкоди змінити, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди з 15 741 (п'ятнадцять тисяч сімсот сорок одна) грн.. 18 коп. до 2 000 (дві тисячі) грн.. 00 коп. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: