Справа №345/1531/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2015 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої-судді ОСОБА_1 при секретарі Боднар Н.Ю., розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів (повернення депозитного вкладу),

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми вкладу за депозитним договором, посилаючись на те, що з відповідачем по справі уклав договір банківського вкладу №300131/19595/370-14. Відповідно до умов даного договору позивач розмістив в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» депозит строком до 16 березня 2015 року грошові кошти в сумі 75 401,45 грн., що підтверджується Додатковою угодою до Договору про банківський вклад (депозит) № №300131/19595/370-14 від 31 березня 2015 року. Із грудня 2014 року стан здоровя позивача значно погіршився та він переніс медичну операцію. 16 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення банківського вкладу в сумі 75 401,45 грн. для лікування. Проте відповідач заяву проігнорував, в порушення вимог законодавства та інтересів позивача не надано жодної письмової відповіді з даного питання і повернуто тільки 401 грн. 45 копійок. Оскільки відповідач, всупереч волі позивача продовжує користуватися депозитом то просить стягнути з нього суми вкладу у розмірі 75 000,00 грн., нарахованих за користування вкладу процентів у розмірі 2219,04 грн., 3 % річних від простроченої суми, що складає 221,91 грн., а також 3919,35 грн. інфляційних втрат за невиконання боргового зобовязання.

До початку судового засідання позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просив стягнути з відповідача 75 000,00 грн. банківського вкладу, 2165,75 грн. - 3 % річних та 16 108,06 грн. інфляційних витрат за невиконання боргового зобовязання (47-48).

В судове засідання позивач подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач неодноразово повідомлявся про час та місце судового засідання належним чином, про що свідчать повідомлення про отримання судової повістки (а.с.42,47), причину неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі укладено договір банківського вкладу №300131/19595/370-14 (а.с.4-5). Відповідно до умов даного договору позивач розмістив в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» депозит строком до 16 березня 2015 року грошові кошти в сумі 75 401,45 грн., що підтверджується Додатковою угодою до Договору про банківський вклад (депозит) № №300131/19595/370-14 від 31 березня 2015 року (а.с.6).

Після закінчення строку, вклад відповідачем не був повернутий, а тому для захисту своїх законних прав та інтересів та не допущення порушень з боку банку позивач 16.03.2015р. звернувся до директора Західного департаменту АТ «Банк «Фінанси та кредит» про повернення банківського вкладу (а.с.10), представник відповідача отримав дане звернення, розписавшись на заяві, однак свої зобовязання не виконав, не повернув вкладнику кошти в повній мірі, що не спростовано матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Враховуючи, що позивач звернувся до банку з заявою про повернення банківського вкладу, чим засвідчив свій намір виплати по закінченню строку вкладу, який обумовлювався в умовах договору, банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, проте, банк кошти всі не повернув, чим порушив свої грошові зобов'язання.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких умов, суд дійшов висновку про те, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» порушило умови договору, прострочивши виконання грошового зобов'язання, тим самим позбавило позивача права вільно володіти та користуватися належними йому грошовими коштами, що має наслідком застосування до банку відповідальності в формі нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК відповідач, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу позивача зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дотримання такої правової позиції встановлює Постанова Верховного Суду України від 28.01.2015 року 6-247цс14.

Враховуючи встановлені обставини, відповідач згідно розрахунку зобовязаний сплатити позивачу 3% річних від 75 000,00 грн., що складає 2165,75 грн., а також інфляційних витрат за невиконання боргового зобовязання в сумі 16 108,06 грн.

У відповідності ст. 88 ЦПК судові витрати покласти на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 509,599,1058,1060,1061 ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність»ст.ст.209,213-215, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», код ЄДРПОУ - 09807856, код банку 300131 к/р 1 в Головному управлінні НБУ по м. Києву і Київській області на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний код платника податків (НОМЕР_1), 75 000,00 грн. (сімдесят пять тисяч) банківського вкладу, 2165,75 грн. (дві тисячі сто шістдесят пять гривень 06 копійок) 3% річних та 16 108,06 грн. (шістнадцять тисяч сто вісім гривень 06 копійок) інфляційних витрат за невиконання боргового зобовязання.

Стягнути з акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», код ЄДРПОУ - 09807856, код банку 300131 к/р 1 в Головному управлінні НБУ по м. Києву і Київській області на користь держави 932,74 (девятсот тридцять дві гривні 74 копійки) - судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення , апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуюча :