У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Черненко В.А., ЛуспеникаД.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Уманського гуманітарно - педагогічного коледжу ім. Т.Г. Шевченка про визнання незаконним звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу і моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати незаконним її звільнення з посади викладача в Уманському гуманітарно-педагогічному коледжі ім. Т.Г. Шевченка від 20 січня 2015 року; поновити її на вказаній посаді викладача; стягнути на її користь з відповідача компенсацію за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням у розмірі 8 760 грн; стягнути з відповідача компенсацію як моральну шкоду в зв'язку з незаконним звільненням в сумі 5 тис. грн; стягнути з відповідача витрати, пов'язані з наданням правової допомоги в сумі 2 500 грн та судовий збір в сумі 243 грн 60 коп.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона працювала в Уманському гуманітарно-педагогічному коледжі ім. Т.Г. Шевченка з 1986 року. 19 вересня 2001 року її було прийнято на посаду викладача у вказаному закладі. 20 січня 2015 року її незаконно було звільнено з посади за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин. Вказувала, що після смерті її батька ОСОБА_5 відкрилась спадщина. Через нотаріальну контору вона та її брат, як спадкоємці, не мали змоги прийняти спадкове майно, а тому звернулися до суду для визнання права власності на спадкове майно. У зв'язку з цим було відкрите провадження у справі та 23 грудня 2014 року вона була викликана до суду по цивільній справі, що підтверджується судовою повісткою про виклик до суду. У зв'язку з цим вона не змогла бути на роботі в цей день в першій половині дня. При розгляді вказаної справи в судовому засіданні виникла нагальна необхідність у визначенні вартості нерухомого та рухомого спадкового майна експертом-оцінювачем для з'ясування його реальної вартості, а тому 24 грудня 2014 року вона, разом з адвокатом були присутні при проведенні оцінки майна. Зазначала, що з 25 грудня 2014 року вона була присутня на своїй роботі щодня до дати звільнення. Після вихідних днів, які були надані в зв'язку з новорічними святами, керівництво коледжу наполягло на терміновому написанні нею пояснювальної записки по причині відсутності її на роботі 23 та 24 грудня 2014 року Маючи в той час лекційні години та складаючи пояснювальну записку, вона допустила помилку в написанні дати, замість дати 24 грудня 2014 року помилково вказала дату 26 грудня 2014 року. Керівництво коледжу нічого не повідомило їй про допущення нею помилки і без її відому склали акт, датуючи його заднім числом, а саме 26 грудня 2014 року, з неправдивими показами її колег, що вона була відсутня на робочому місці. На підставі цього, 20 січня 2015 року її було звільнено з посади викладача в Уманському гуманітарно-педагогічному коледжі ім. Т.Г. Шевченка по п. 4 ст. 40 КЗпП за прогули без поважних причин. На її думку, вона мала поважні причини не виходу на роботу в ті дні, за які її звільнили за прогули. Також зазначала, що у зв'язку з незаконним звільненням вона дуже перехвилювалася, внаслідок чого погіршився її фізичний стан. Вона була вимушена звернутись до лікарів та пройти необхідний курс лікування.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «АКБ «Новий», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди, ухвалюючи рішення, врахували, що обставини, на які посилалась позивач, як на підтвердження своїх позовних вимог, про наявність поважних причин її відсутності на робочому місці 23 та 24 грудня 2014 року та про її присутність на робочому місці 26 грудня 2014 року є недоведеними.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку про те, що підстави для поновлення її на посаді викладача в Уманському гуманітарно-педагогічному коледжі ім. Т.Г. Шевченка відсутні, оскільки звільнення ОСОБА_4 відбулося з підстав, передбачених КЗпП України та з дотриманням установленого законом порядку.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

Д.Д.Луспеник

С.Ф.Хопта