Справа № 309/4273/14-ц
Провадження № 2/309/374/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі головуючого Кемінь В.Д.

при секретарі судового засідання Плиска Т.Ю.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що 22 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем укладено договір про надання кредиту за № 0. Відповідно до умов кредитного договору банк АКІБ «УкрСиббанк» зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти у формі кредитної лінії в розмірі 130 000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США на строк з 22 лютого 2007 року по 22 лютого 2018 року. Банк (АКІБ «УкрСиббанк») повністю та в строки виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак відповідач не виконував умови договору, не здійснював погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування коштами. На забезпечення виконання умов зазначеного договору було також укладено договір іпотеки № 0. від 22.02.2007 року. При цьому, 08.12.2011 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно з яким, як зазначає позивач, він набув права вимоги за вказаним кредитом.

Представник позивача надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав їх необґрунтованими та такими, в задоволенні яких необхідно відмовити. Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача також, вказував на те, що позивачем не надано належних доказів права звернення до суду з такими вимогами, зокрема, не доведено, що до нього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк» слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено,що 22 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір про надання кредиту № 0, відповідно до якого банк зобов'язувався надати відповідачу кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії у розмірі 130 000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США, з розрахунку 12,3% річних на строк з 22 лютого 2007 року по 22 лютого 2018 року.

На забезпечення виконання умов зазначеного договору між сторонами було укладено договір іпотеки № 0 від 22.02.2007 року, відповідно до якого, іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно.

Між ПАТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» 08.12.2011р. був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Згідно до п.1.1 вищенаведеного Договору, перелік позичальників (боржників), відносно яких були продані права вимоги, зазначені в Додатку І (Перелік Прав вимоги за кредитами). Крім того, момент переходу прав вимоги від ПАТ «УкрСибанк» до ПАТ «ДельтаБанк» є момент підписання ними Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття, що передбачене п.2.3 Договору від 08.12.2011р.

З огляду на наведене, суд не приймає до уваги АКТ прийому-передачі документації від 15.03.2012 р. у якості доказу факту передачі прав вимоги до ОСОБА_2, що виникла за договором №0 від 22.02.2007 року, а також моменту переходу прав вимоги за договором №0від 22.02.2007 року від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк», так як цей акт був складений не на виконання п.п.1.1., яким встановлений обсяг переданих прав вимог з посиланням на Додаток І, та п.2.3, яким встановлюється, саме з якого моменту ПАТ «ДельтаБанк» набуває право вимоги, а на виконання п.4.2 Договору. При цьому, в тексті виписки з договору від 08.12.2011р., яка була надана до матеріалів справи, текст п.4.2 Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р. відсутній. Інші докази, які б підтверджували передачу ПАТ «ДельтаБанк» права вимоги до ОСОБА_2, що виникла за договором №0 від 22.02.2007 року від ПАТ «УкрСиббанк», та момент переходу цих прав до ПАТ «ДельтаБанк» в матеріалах справи відсутні.

Щодо наданих позивачем копії виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами та акту прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, слід констатувати, що вони є неналежними доказами, оскільки в них не міститься прямого посилання на передачу права вимоги саме за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.07.2007 року, розміру зобов'язання на момент передачі, інформації (розрахунку), з чого складається невиконаний розмір грошового зобов'язання та за який період.

В матеріалах справи відсутні допустимі докази виконання АКІБ «УкрСиббанк» своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, а також бухгалтерські касові документи (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек чи інше) у відповідності з розділом ІІІ інструкції «Про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 05.09.2003 року, чинний на час виникнення спірних правовідносин.

Таких доказів позивач не надав суду, хоча за умовами кредитного договору - «кредит надається шляхом зарахування Банком на поточний рахунок позичальника».

Надану позивачем довідку про заборгованість суд не приймає до уваги, оскільки зазначена довідка не підтверджує видачу ОСОБА_2 грошових коштів чи зарахування Банком грошових коштів на поточний рахунок позичальника.

Згідно з правилом ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Втім, згідно наданих документів, позивач не довів, а суд позбавлений підстав зробити висновок, що йому була передана кредитна справа в цілому, а також інформацію про розрахунки між попереднім кредитором та боржником - відповідачем.

У цьому вбачається порушення позивачем норм процесуального права, зокрема, положень статті 64 ЦПК України. Згідно зі ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Так в ході судового розгляду справи, судом за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 - було винесено ухвалу від 09.02.2015 р. якою суд зобов'язав ПАТ «Дельта Банк» надати суду для огляду в судовому засіданні оригінали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, акт прийому-передачі за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року укладені відповідно до договору про надання кредиту №0 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 Однак ухвала суду від 09.02.2015 р. позивачем не була виконана, натомість позивач надсилав суду повідомлення зі змісту яких пропонував суду звернутись до представників позивача для консультацій з відповідного питання.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22 лютого 2007 року, укладеного між відповідачем та АКІБ «УкрСиббанк», суд вважає що у задоволенні даного позову слід відмовити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Керуючись ст.ст.10, 11, 27,60,209,212-215, ЦПК України ст.ст.512,516,517ЦК України суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності- відмовити.

На рішення суду може бути апеляційна скарга протягом 10 днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Кемінь В.Д.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.