Справа № 715/100/15-ц
Провадження № 2/715/154/15
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2015 року Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.
секретар судового засідання Затолошна Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в смт. Глибока в залі суду справу за позовною заявою Публічного Акціонерного Товариства комерційного банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Позивач ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 15 січня 2007 року між ним та відповідачкою було укладено кредитний договір № CVX0RX37150202, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2 219,80 гривень зі сплатою 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує на те, що, відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 25 листопада 2015 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 26 399,59 гривень, яка складається із заборгованості за кредитним договором - 1 793,07 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом - 9 331,08 гривень, пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором - 14 411,67 гривень, та комісії за користування кредитом - 863,77 грн. Вказує, на те, що рішенням Глибоцького районного суду від 11 квітня 2012 року із відповідачки було стягнуто 15 717,73 гривень заборгованості за кредитним договором, а тому просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його користь суму заборгованість за кредитним договором в сумі 10 681,86 грн. та судові витрати по справі.
Представник позивача Бабічук А.С. в судове засідання не з'явилася, проте від неї до суду надійшла заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача.
Вiдповiдач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з'явилася, хоча була належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи.
За таких обставин, за згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 15 січня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № CVX0RX37150202згідно якого відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 2 219,80 гривень зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 24 місяців до 14 січня 2009 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.
При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.530, 631 ЦК України).
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.
Судом встановлено, що заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 квітня 2012 року з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 717,73 грн. та судові витрати.
Таким чином, оскільки ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.
Позовних вимог про стягнення сум з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, позивач не заявляв.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінюючи всі докази по справі, суд приходить до висновку, що позов у задоволенні позову слід відмовити.
На підставі наведеного, ст.. ст. 256, 257, 260, 261, 267, 509, 526, 530, 1046, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог Публічного Акціонерного Товариства комерційний банк "ПраватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: