Справа № 456/4082/14 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/4991/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Шумської Н.Л.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2015 рокупозов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державний ощадний банк Україна» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 509 євро 06 центів, з яких 352,63 євро - пені за період з 10.10.2013 року по 10.10.2014 року, 155,54 євро 3% річних від суми прострочених платежів по кредиту та 89 центів 3 % річних від суми прострочених платежів по процентах.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» - 116,72 грн. сплаченого судового збору.

Дане рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на порушенням судом норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє клопотання представника банку про доручення до справи розрахунку на суму пені 352,63 євро, а також в журналі судових засідань за 27 квітня 2015 року немає запису про подачу такого розрахунку та його доручення до справи. Крім того, в апеляційній скарзі заперечує проти стягнення 3% річних у звязку з скороченою позовною давністю в один рік. Також зазначає, що розмір пені з 10.10.2013 року по 10.10.2014 року в сумі 352 євро 63 центи є безпідставним, оскільки суд першої інстанції не дав оцінки сумі боргу по тілу кредиту та процентам за 2012 2013 роки.

Просить змінити рішення суду в частині стягнення 3% річних в сумі 155,54 євро, 0, 89 євро, та пені в сумі 352,54 євро відповідно до обставин справи в сумах боргу на підставі доказів в матеріалах справи.

Сторони по справі у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із перебування на лікуванні, однак, колегія суддів вважає, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розглядові справи, а відповідно до ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 31.10.2006 р. сторони уклали між собою кредитний договір № 253, згідно з яким позивач надав, а відповідач прийняв у борг грошові кошти у розмірі 10500 євро, зі сплатою 11 % річних, які зобов'язувався повернути до 31.10.2012 р. включно.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно п. 3.3.3 та 3.3.4 кредитного договору, позичальник повинен погашати кредит у повному обсязі у встановлені кредитним договором терміни.

В п. 1.5.1.2 кредитного договору вказано, що проценти нараховуються щомісячно за методом факт/факт на фактичну заборгованість за кредитом починаючи з дати видачі кредиту до закінчення терміну повернення кредиту.

Згідно п. 4.1.1 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісійних винагород позичальник має виплатити на користь банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08.07.2013 року з ОСОБА_2 Романовтича стягнуто в користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Стрийське відділення № НОМЕР_1 «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 253 від 31.10.2006 року в розмірі 3097,42 євро за рахунок звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Шкода Фабія Класік» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 46). На підставі вказаного судового рішення було відкрито виконавче провадження та стягнення проводилось в примусовому порядку.

Згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Стрийського МРУЮ від 20.04.2015 року, стягнення по вищевказаному виконавчому провадженню закінчено, у звязку з повною сплатою заборгованості боржником ОСОБА_2.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, сума пені за спірним кредитним договором станом 23.04.2015 року становить, 1943,24 євро - пеня за прострочення сплати основної заборгованості та 258,11 євро - пеня за прострочення сплати процентів.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 10.10.2014 року, а відтак правильним є висновок суду першої інстанції про те, що пеня повинна розраховуватись в межах річного строку позовної давності, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 268 ЦК України, тобто з 10.10.2013 року, враховуючи, що представник відповідача під час розгляду справи просив застосувати строк позовної давності. Таким чином, сума пені за прострочення сплати заборгованості по кредиту за період з 10.10.2013 року по 10.10.2014 року (день звернення з позовом до суду) становить 352,63 євро.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди із стягненням цієї суми є безпідставними, оскільки ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді ним не надані розрахунки на спростування розрахунку, наданого банком.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки.

Оскільки кредитним договором від 30.10.2006 року передбачено настання таких правових наслідків, як сплата пені у розмірі одного відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення та нарахування відсотків, а відповідач порушив вказане вище зобов'язання, відтак така пеня підлягає сплаті, однак частково.

Окрім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.17) - 3% річних за весь час прострочення зобов'язання по кредиту становить 155,54 євро, та 0, 89 центів - 3% річних від суми прострочених платежів по процентах, а тому такі підлягають стягненню з відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дослідив суми боргу по тілу кредиту та процентам за 2012 2013 роки є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи.

За таких обставин, перевіривши законність рішення, в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, з врахування пояснень сторін в суді апеляційної інстанції, перевіривши подані докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, давши належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, не допустив порушень процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_4