Солом'янський районний суд м. києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Божкова В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Київської міської ради, Головного управління юстиції в м. Києві, треті особи відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраціної служби Головного управління юстиції в м. Києві, про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд скасувати 2 свідоцтва про право на спадщину №3-1167 та №3-1169 обидва від 25.11.2011 кожне на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка належить відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Також позивач просить зменшити сумарно спадщину відповідачів на 3/8 частини даного житлового будинку з подальшим визнанням позивача та ОСОБА_1 власниками - відповідно 3/48 та 15/48 частин даного будинку, мотивуючи свої вимоги з урахуванням пояснень представника в судовому засіданні наступним.

ОСОБА_1 та недієздатний ОСОБА_6 є спадкоємцями після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_7 Проте, свідоцтво про право на спадщину вони не отримали, тому що спадкове майно, яке складається в тому числі із частини вищезазначеного будинку внаслідок протиправних дій відповідачів перейшло до них. Позивач зазначає, що має всі документи на підтвердження того, що спірний будинок до своєї смерті саме його батько успадкував від своєї матері - ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, що він з братом вчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте у зв`язку з тим, що сам позивач - ОСОБА_6 є інвалідом з дитинства і саме під час відкриття спадщини після померлого батька в судах загальної юрисдикції було розпочато процес визнання його недієздатним, за спливом 6 місяців відповідне свідоцтво отримано не було. В той же час, стверджує позивач, після представлення нотаріусу рішення суду про визнання ОСОБА_6 недієздатним і призначення його опікуном ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину лише на земельну ділянку за цією адресою, оскільки під час перевірки реєстру прав власності на нерухоме майно було з`ясовано, що свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок були отримані відповідачами.

Відтак, з урахуванням наведеного, позивач просив задовольнити свій позов (а.с.36-37)

В той же час, представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснив, що позивач помиляється щодо викладених ним в позові обставин і за викладених ним підстав позову, в його задоволенні слід відмовити, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту. Так, представник відповідача акцентує увагу суду на тому, що фактично ми маємо справу з існуванням двох будинків за цією ж адресою по АДРЕСА_1, проте лише його довірителі зареєстрували в установленому законом порядку своє право власності, відтак і отримав позивач інформацію з реєстру прав власності на нерухоме майно про нібито «протиправне» заволодіння його нерухомим майном. Зазначав, що дана проблема може бути вичерпана шляхом присвоєння будинку, про який веде мову позивач іншої поштової адреси, наприклад, додавання до будинку №90 літери.

В ході розгляду справи представник недієздатного ОСОБА_1 заявив, що він просить суд відмовити йому в позові, оскільки він дійсно не знав цих «подробиць», але прописати в рішення конкретні встановлені обставини, щоб спростити йому подальшу процедуру набуття у власність спадкового майна.

Представники інших відповідачів та третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.130-132)

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем ? частини майна ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, є її син ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.2005 року (дублікат), виданого 7 Київського держнотконторою. Так, він успадкував ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок цегляний, рік побудови 1951, житловою площею 28,5 кв.м, позначений літерою «А» та слідуючі господарські побудови - гараж літ. «Б», погріб під літ. «В», спорудження під №1-3 (а.с.6)

Також у вищезазначеному свідоцтві містяться відомості про те, що 3/8 частини даного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель належать ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Також у вищезазначеному свідоцтві містяться відомості про те, що 3/8 частини даного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель належать ОСОБА_9

Згідно технічного паспорту від 19.12.2008 року зазначений будинок позначений літерою «А» та слідуючі господарські побудови - гараж літ. «Б», погріб під літ. «В», спорудження під №1-3. Також на земельній ділянці по АДРЕСА_1 є самовільні будови - прибудова літ. «а2» та бесідка літ. «Е» (а.с.7-9)

Згідно інформаційній довідці від 27.02.2014 ПБ-2014 №3272 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (далі - КМБТІ) 3/8 частин спірного житлового будинку зареєстровані за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 7 Київською держнотконторою (а.с.11)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року ОСОБА_10 було визнано недієздатним та призначено ОСОБА_1 опікуном останнього (а.с.12-14)

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7

ОСОБА_1, що діє від свого імені та від імені свого недієздатного брата ОСОБА_6 звернулися до 7-ї Київської держнотконтори із заявами про прийняття спадщини після померлого батька.

Проте, 21.03.2014 державним нотаріусом було відмовлено їм у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1, оскільки з отриманої нотаріусом інформації вбачалося, що право власності на будинок зареєстровано за іншою особою, а не за померлим ОСОБА_7 В той же час їм були видані свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (а.с.15)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.02.2015 року земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, площею з 18.04.2014 на праві власності зареєстрована в частині 15/48 за ОСОБА_1 та 3/48 за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 18.04.2014 7-ю Київською держнотконторою (а.с.17-18)

В свою чергу, також згідно вищезазначеного витягу право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 91,90 кв.м, рік побудови 1951, який розташований на земельній ділянці площею 955,0 кв.м, з 06.12.2011 зареєстровано по ? частині за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтв про право на спадщину №3-1169 та №3-1167 від 25.11.2011, виданих 9-ю Київською держнотконторою (а.с.18-19)

Згідно відповіді КМБТІ від 03.07.2015 №8600 (И-2015) в архіві КМБТІ існує 2 інвентаризаційні справи на спарені будинки, які мають однакову адресу - АДРЕСА_1, один будинок одноквартирний (інвентаризаційна справа №12924), а другий двоквартирний (інвентаризаційна справа №12894) (а.с.81)

З матеріалів інвентаризаційної справи №12924 вбачаться, що будинок АДРЕСА_1 має наступну інвентаризаційну історію. Так, в 1950 році ОСОБА_11 уклав договір на право забудови, в подальшому ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину на цей будинок. В 2005 році на підставі свідоцтва про право на спадщину власником частин будинку стали ОСОБА_9 та ОСОБА_7 В 2009 році ОСОБА_12 отримала також свідоцтво про право на спадщину на 5/8 частин будинку (а.с.91)

Згідно журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень даного житлового будинку по інвентаризаційній справі №12924 загальна площа приміщень будинку - 67,7 кв.м (а.с.95)

Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи №12894 будинок АДРЕСА_1 має наступну інвентаризаційну історію. Так, в 1939 році ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу ділянки та домовладіння. В подальшому ОСОБА_13 став його власником на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Залізничної Райради 1989 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 успадкували по ? частині будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 9-ю Київською держнотконторою (а.с.83)

Згідно експлікації даного житлового будинку по інвентаризаційній справі №12894 він складається з двох квартир, одна - загальною площею 46,6 кв.м, друга - 35,3 кв.м. Відтак загальна площа всього будинку - 91,9 кв.м (а.с.87)

Таким чином, в матеріалах справи знайшли своє підтвердження доводи представника відповідача про те, що в даному випадку мова йде про два різних будинка.

Також твердження позивача щодо протиправності «заволодіння» будинком АДРЕСА_1 спростовується і матеріалами витребуваної судом спадкової справи після померлого ОСОБА_13, згідно якої оспорювані позивачем свідоцтва відповідачі отримали в порядку норм спадкового права ЦК України.

Також суд погоджується із думкою представника відповідача в тій частині, що право власності відповідачів на будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за відповідачами, тому що саме вони перші звернулися до відповідного державного органу.

В той же час, представник відповідача зазначив, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за братами ОСОБА_12, що також ускладнить документальне оформлення права власності відповідачів на земельну ділянку, на якій розташований їх будинок.

Згідно листа КМБТІ без номера вихідного та дати, який міститься в матеріалах інвентаризаційної справи №12924 до КМБТІ звертався ОСОБА_1 для проведення інвентаризації будинку АДРЕСА_1 і саме під час її проведення було і з`ясовано, що за даною ПОШТОВОЮ адресою існують два будинки, які належать різним власникам. Два будинки мають одну спільну стіну, тобто є спареним будинком. Кожен житловий будинок, який є частиною спареного будинку, є окремим об`єктом права власності на житло, власники спарених будинків не є співвласниками. Відповідна документація оформлялася як на окремі житлові будинки (договір на право забудови та безстрокове користування земельною ділянкою та акт прийому в експулатацію), але за однаковою адресою. В зв`язку із вищевикладеним КМБТІ пропонує одному з житлових будинків присвоїти іншу адресу (а.с.96)

Таким чином, підстави позову були вичерпані в ході дослідження матеріалів справи, у зв`язку з чим представник недієздатного ОСОБА_6 ОСОБА_1 просив відмовити йому в задоволенні позовних вимог в тій редакції, яка на даний час перебуває на розгляді суду. Крім того, ОСОБА_1 також просив не надавати йому додатковий час для уточнення позовних вимог, оскільки зазначаючи в позові, що він діє в інтересах недієздатного брата, забув зазначити самого себе, оскільки погодився із представником відповідача, що в даному випадку ними обрано неналежний спосіб захисту свого оспорюваного права.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України)

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Правочином є дія особа, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України)

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України)

Підстави недійсності правочину чітко передбачені Законом.

Встановлені судом обставини не дають підстави стверджувати про те, що свідоцтво про право на спадщину відповідачі отримали з порушенням норм Закону і цим порушили права позивача.

Згідно принципу диспозитивності цивільного процесу позивач сам визначає предмет позову, з яким звернутися до суду і підстави на його обґрунтування. Після початку розгляду справи по суті позивач позбавлений можливості змінити підставу позову.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 202, 203, 1216-1301 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10-11, 57-59, 60-61, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Київської міської ради, Головного управління юстиції в м. Києві, треті особи відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраціної служби Головного управління юстиції в м. Києві, про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - В.С. Кицюк