Справа № 2-1188/10
Провадження № 6/159/73/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 10 вересня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

за участю: секретаря Сацюка В.В.,

розглянувши подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, -

в с т а н о в и в :

Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.07.2010 року в справі № 2-1188/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання дітей, вирішено змінити розмір стягнення аліментів з дня набрання рішення суду законної сили та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 250 (двісті пятдесят ) гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів в розмірі по 300 грн. на кожну дитину припинити. На підставі зазначеного рішення 19.07.2010 року Ковельським міськрайонний судом було видано відповідний виконавчий лист.

Старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 внесено подання про встановлення тимчасового обмеження щодо ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього вказаними судовим рішенням, оскільки в добровільному порядку дане рішення він не виконує, а вжиті до боржника заходи примусового виконання судового рішення не принесли позитивного результату, внаслідок чого рішення суду залишається невиконаним, борг стягувачу не сплачений.

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1, просить суд винести ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, проживаючого, відповідно до виконавчого документу, за адресою: м. Ковель, вул. Смірнова, 20а/1.

В судове засідання Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 не зявився, однак його представник за довіреністю ОСОБА_5 попередньо подав суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника ВДВС. Просить подання задовольнити з викладених в ньому підстав.

Суд, заслухавши державного виконавця та вивчивши приєднані до подання матеріали, прийшов до висновку, що вказане подання є безпідставним та задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожен, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції України, слід прийти до висновку, що обмеження особи права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, є обмеженням її конституційного права на свободу пересування, гарантованого державою.

Згідно вимог п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ст. 32 ЗУ "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Зважаючи на викладені правові норми, слід прийти до висновку, що першочерговими заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Як вбачається з матеріалів, доданих до подання, вжитими державним виконавцем заходами було складено акт, у відповідності до якого перевірку майнового стану боржника не вдалось зробити, оскільки за адресою проживання боржника двері були зачинені. Попередньо ОСОБА_2 повідомлявся про час здійснення перевірки майнового стану.

До матеріалів справи не додано жодних доказів вжиття державним виконавцем заходів щодо накладення арешту на майно та оголошення заборони на відчуження майна, що належать боржнику.

Не додано до матеріалів подання й доказів того, що державним виконавцем вживались заходи, спрямовані на розшук іншого майна та доходів боржника; заходи по перевірці майнового стану боржника по місцю його проживання.

Таким чином державним виконавцем не вжито всіх першочергових заходів примусового виконання рішень, передбачених ст. 32 ЗУ "Про виконавче провадження", а передбачені законом можливості стягнення заборгованості з боржника шляхом його звернення на майно боржника не вичерпані та державним виконавцем не реалізовані в повній мірі.

Крім цього, до матеріалів подання не додано жодних доказів того, що боржнику відомо про відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного рішення суду. Копії відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження та будь-які підтвердження про її вручення боржнику суду не надані.

Суду не надано доказів й того, чи мали місце виклики боржника державним виконавцем до відділу ДВС та доказів того, що боржник не з'являється без поважних причин до відділу ДВС на такі виклики.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Зважаючи на викладене вище, суд прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а вжиті державним виконавцем заходи по примусовому виконанню цих зобов'язань вичерпані та не принесли позитивного результату.

За таких обставин обмеження ОСОБА_2 у праві вільно залишати територію України позбавлене законних підстав та є прямим порушенням його конституційного права.

Таким чином доводи подання є необґрунтованими, а відтак підстави для його задоволення відсутні.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, на підставі ст. 33 Конституції України, ч. 1 ст. 11, п. 18 ч. 2 ст. 11, ст. 32 Закону України Про виконавче провадження, ч. 2 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області ОСОБА_1 про тимчасову відмову ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, у праві виїзду за межі території України з вилученням його паспорта громадянина України для виїзду за кордон відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:ОСОБА_6