Справа № 676/6794/15-ц
Номер провадження 2/676/2912/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Кам'янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О. Д.

з участю секретаря - Бандура І.М.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива», Кам»янець-Подільського відділення № 2 ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» про захист прав споживача, стягнення реальних збитків, упущеної вигоди, трьох відсотків від простроченої суми, моральної (немайнової) шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива», Кам»янець-Подільського відділення № 2 ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» про захист прав споживача, стягнення реальних збитків, упущеної вигоди, трьох відсотків від простроченої суми, моральної (немайнової) шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.01.2014 року між ним та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі начальника Кам»янець-Подільського відділення № 2 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» Чорнія С.О., який діє на підставі положення про відділення статуту банку та довіреності № 96 від 31.12.2013 року наданою Головою правління ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» Циктором А.І. було укладено договір банківського вкладу № 269762 (вклад «Лояльний») строком з 08.01.2014 року по 13.01.2015 року за відсоткою ставкою 25 % річних із виплатою % щомісячно. Згідно з договором № 269762 від 29.01.2015 року передав банку 105 000 грн на строк 100 календарних днів за відсотковою ставкою 25% . Для припинення дії вищевказаного договору договору та повернення сум депозитного вкладу з залишком нарахованих % він звернувся безпосередньо до ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» від імені якого діяло відповідне його відділення № 2 у м. Кам»янець-Подільському, звернувся завчасно із письмовою заявою - вимогою повернути йому суму вкладу, що відповідало умовам договору. Незважаючи на завчасно подану заяву про повернення депозиту банк не виплатило належні йому кошти. Отримавши за 17 днів лише 8 % депозиту, терплячи очевидні щоденні збитки 73,78 грн., приймаючи до уваги реальні збитки по позовній заяві від 14.01.2015 року. Змушений був переукласти депозитний договір на новий термін, чим заподіяно збитки та нанесено моральну шкоду. Відповідно до п. 2 договору банк був зобов»язаний видати йому суму депозиту в день закінчення терміну договору. Такі дії відповідача є протиправним та беззаперечним доказом свідомого спланованого, юридично прихованого в договорі способу нанесення фінансових збитків, моральної (немайнової) шкоди вкладнику за відмову переукладання договору на новий термін. Просить визнати зміни, не виконання умов договору по депозитному вкладу № 269762 (вклад «Лояльний») від 08.01.2014 року, ігнорування прав та інтересів позивача з боку ПАТ КБ «Фінанасова ініціатива» неправомірними; стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на його користь реальні збитки - 1201,90 грн., упущену вигоду - 53600,00 грн., три відсотки річних від простроченої суми - 5230,00 грн., моральну (немайнову шкоду) - 17 911,38 грн.; витрати пов»язані з підготовкою позову до суду - 1 250 грн.

Представник ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у відсутності преставника, проти задоволення позовни х вимог заперечує.

Представник Кам»янець-Подільського відділення № 2 ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» в судове засідання не з»явся, причини неявки не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У ч. 1 ст. 1060 ЦК України зазначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Судом встановлено, що 08 січня 2014 року між ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу № 269762 (вклад «Лояльний»), за яким позивач вніс на рахунок банку 105 000 грн зі сплатою 25 % річних на строк 460 календарних днів; датою повернення вкладу визначено 13 квітня 2015 року. Для виплати коштів позивачу був відкритий депозитний рахунок НОМЕР_1.

Як вбачається з виписки по рахунку НОМЕР_1 по закінченню строку дії договору депозитного вкладу № 269762, 13.01.2015 року кошти в сумі 105 000 грн та відсотки в сумі 282,28 грн перераховані на рахунок позивача.

В зв»язку з обмеженням банком прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, позивач отримав частину коштів, а 90 000 грн вніс на рахунок банку на строк 100 календарних днів зі сплатою 25% річних, датою повернення вкладу визначено 09 травня 2015 року, переуклавши 29 січня 2015 року з банком договір банкіського вкладу № 386878 (вклад «Практичний»). Для виплати процентів та повернення суми вкладу позивачу був відкритий рахунок НОМЕР_2.

За умовами договорів № 269762 та № 386878 - п. 3.1.3 банк зобов»язався зберігати вклад, нараховувати та сплачувати по ньому проценти, а також повернути вклад в порядку передбаченому цим договором. Пункт 3.1.4 договору визначає обов»язок банку повернути повністю вклад та нараховані проценти у «Дату повернення», зазначену в п.2 цього договору, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням ЄПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції банку та/або виписки з депозитного рахунку.

По закінченню дії договору банк повинен повернути ОСОБА_1 на його вимогу суму депозиту з нарахованими відсотками готівкою або в безготівковій формі за заявою вкладника шляхом перерахування на поточний або інший депозитний рахунок, вказаний вкладником.

Відповідно до умов договору, у зв»язку із закінченням терміну дії вищезазначеного договору, позивач завчасно звернувся до банку про повернення коштів готівкою в повному обсязі, що підтверджується копіями заяв, долучених до матеріалів справи, але банком умови договору не були виконані та не повернуто вкладнику його вклад та не сплачено проценти , передбачені депозитним договором.

Згідно п.3.4.3 договору вкладник має право отримати суму вкладу та нараховані проценти в «дату поверенння», зазначну в п.2 договору.

Банк перерахував кошти на рахунок № НОМЕР_2, проте позивач не мав змоги зняти їх з рахунку у бажаній сумі, що унеможливлювало розпорядження цим вкладом.

Остаточно сума вкладу була повернута Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 06.10.2015 року що підтверджується випискою по особовим рахункам відкритих на ім.»я ОСОБА_1 станом на 23.12.2015 року .

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-140 цс 13 від 25 грудня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Неповернення банком грошових коштів з поточного рахунку позивача суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України.

Таким чином суд вважає, що відмову банку виплатити позивачу депозити у строк їх закінчення слід визнати неправомірною.

Суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

За таких обставин суд вважає, що обмеживши позивача у праві отримати свої кошти після закінчення строку дії договору банк порушив свої грошові зобов'язання.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 23.06.2015 р. № 408 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2015 р. № 121 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА», згідно з яким з 24.06.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА».

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» запроваджено з 24.06.2015 р. і строк дії продовжений.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Оскільки за договором № 386878 строк виконання закінчився 09.05.2015 року, тимчасова адміністрація в банку введена з 24.06.2015 року, суд вважає, що інфляційні втрати та 3% річних слід обраховувати з 09.05.2015 року та з 24.06.2015 року. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Таким чином інфляційні втрати по дговору № 386878 становлять Х х 100,1 : 100 - Х ( Х - сума боргу, 100,1 умовний індекс інфляції) становить 90 000 х 1,026 : 100 - 90 000 грн = 2347,92 грн.

Відповідач прострочив виконання зобов»язання по договору № 386878на 45 днів (22+ 23), таким чином сума 3% річних від суми боргу становить 90 000 : 365 х 3 х 45 : 100 = 340,27 грн.

Суд вважає, що з ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2347,92 грн інфляційних втрат та 340,27 грн за порушення грошового зобов»язання.

Оскільки ОСОБА_1 розпорядився коштами, які були перераховані банком на рахунок позивача НОМЕР_1, суд вважає, що позивачем не доведено неправомірні дії банку.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору банківського вкладу, укладеного між позивачем та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива», не передбачено відшкодування банком моральної шкоди у разі порушення ним зобов'язань., тому підстав для відшкодування моральної шкоди суд не вбачає. Надання банком послуг по залученню коштів фізичних осіб на рахунку банку та нарахування відповідної плати, тому позивач не виступає в якості споживача і не підлягає захисту у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів.

Позивачем не надано доказів понесених ним витрат на правову допомогу з підготовки справи до суду.

З огляду на викладене суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

У відповдіностіт до ст.. 88 ЦПК України суд стягує з ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

На підставі викладеного керуючись ст.. 509, 526, 599, 625, 631, 1058, 1060, 1061, 1074, ЦК України, ст.. 41 Конституції України, ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати відмову ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» виплатити ОСОБА_1 09.05.2015 року в повному обсязі готівкою вклад та нараховані відсотки згідно договору банківського вкладу № 386878 (вклад «Практичний») від 29.01.2015 року - неправомірною.

Стягнути з ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» на користь ОСОБА_1 3% річних за порушення грошового зобов»язання в сумі 340,27 грн та 2347,92 грн інфляційних втрат.

Стягнути з ПАТ КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Кам»янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а якщо особи не були присутні під час проголошення рішення, то протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д