Справа №468/471/15-ц 29.09.2015 29.09.2015 29.09.2015
Справа №468/471/15-ц
Провадження № 22ц/784/2272/15 Суддя першої інстанції: Янчук С.В.
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Крамаренко Т.В.,

суддів - Буренкової К.О., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання Богуслвської О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (надалі ТОВ «Порше Мобіліті») про визнання недійсними положень кредитного договору, кредитного договору в цілому та договору застави транспортного засобу, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними положень кредитного договору, договору в цілому та договору застави транспортного засобу.

Позивач зазначав, що 22 листопада 2013 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» укладений кредитний договір №50011196 відповідно до умов якого позивач отримав кредит у сумі 124 520 грн. на придбання автомобіля Volkswagen, державний номер ВЕ 5837ВН на строк 60 місяців та процентною ставкою 9,9%. Вказана сума кредиту станом на момент його видачі становила 15 141,05 дол. США.

28 листопада 2013 року між сторонами укладено договір застави транспортного засобу відповідно до умов якого позивачем було передано в заставу автомобіль Volkswagen, державний номер ВЕ 5837ВН з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань.

Кредитний договір між сторонами складається з кредитного договору, Графіка погашення кредиту, додаткової угоди, загальних умов кредитування.

Посилаючись на те, що кредитний договір було надано в іноземній валюті, що заборонено законом та передбачає валютні операції на проведення яких у відповідача відсутня відповідна ліцензія, що передбачена законом. Крім того, укладаючи договір ТОВ «Порше Мобіліті» не попередив позивача про зміни курсу долара США по відношенню до гривні, всі ризики під час виконання зобов'язань несе тільки споживач, позивач просив суд визнати недійсними п.1.3.1. Загальних умов кредитування, Графік погашення кредиту, визнати недійсним кредитний договір та договір застави транспортного засобу.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» просило рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та таке встановлено судом, 22 листопада 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №50011196 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 124 520 грн., що еквівалентно 15 141,05 дол. США з відсотковою ставкою 9,9% строком на 60 місяців на придбання автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 (а.с.13).

З метою забезпечення зобовязань 28 листопада 2013 року між сторонами укладено договір застави транспортного засобу № 50011196, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав у заставу ТОВ «Порше Мобіліті» автомобіль Volkswagen, державний номер ВЕ 5837ВН, 2013 року випуску (а.с.20-22).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що положення ЦК України не містять заборони на визначення грошового еквівалента зобовязання в іноземній валюті і саме з такими умовами кредитування погодився позивач, а тому його доводи щодо порушення його прав є безпідставними.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Як встановлено, кредит було надано ТОВ «Порше Мобіліті» позивачеві для придбання продукції (автомобіля).

За такого, правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» (надалі - Закон) та іншими нормативно-правовими актами України, що містять положення про захист прав споживачів.

Згідно абзацу третього частини першої статті 11 Закону з 2011 року надання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України заборонено.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом, яким у даному випадку є Закон України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, правила ст. 524 ЦК України в тій частині, що сторони вправі визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті, не можуть застосовуватись у правовідносинах споживчого кредитування, оскільки визначення валюти договору та платежу за зобов'язанням у прив'язці до іноземної валюти є порушенням прав споживача на отримання кредиту відповідно до законодавства в національній валюті України, права на отримання інформації щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту, у відповідності з приписами ч.1, 2 ст. 11 Закону.

Також, положеннями ч. 5 ст. 11 Закону передбачено, що до договорів про надання споживчого кредиту мають застосовуватись положення даного закону про несправедливі умови в договорах, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011, Україна як соціальна, правова держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів

(стаття 1, частина четверта статті 13, частини перша, четверта

статті 42 Конституції України). В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша, друга статті 8 Основного Закону України). Регулювання договірних цивільних відносин здійснюється як самостійно їх сторонами, так і за участю держави відповідно до положень Цивільного кодексу України (далі Кодекс). Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у пункті 3

статті 3 Кодексу. Разом з тим зазначена свобода є обмеженою межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності.

Держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, обєктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша

статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого субєкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Так, умовами оспорюваного кредитного договору передбачено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування.

Згідно п. 1.1. Загальних умов кредитування компанія зобов'язалася надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановили еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін.

Наступним п. 1.3. Загальних умов кредитування зазначено, що сторони погодили, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Пунктом 1.3.1 Договору передбачено, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору(п. 1.3.1).

Умовами оспорюваного кредитного договору та положеннями інших документів, що входять до його складу, передбачено визначення розміру щомісячних платежів шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, обмінного курсу банку чинного на момент виставлення боржникові рахунку.

Наведена формула передбачає для боржника-споживача зміни у його щомісячних витратах з обслуговування зобовязання за договором споживчого кредитування, а рахунки-фактури, приєднані до матеріалів справи, підтверджують фактичне збільшення витрат позивача (а.с. 24-39).

Графік платежів за оспорюваним кредитним договором, незважаючи на валюту договору - українську гривню, визначено в іноземній валюті, доларах США, всупереч припису абзацу третього частини першої статті 11 Закону.

Встановлені обставини свідчать про те, що позивачем в силу статусу слабкої сторони, було укладено з ТОВ «Порше Мобіліті» договір споживчого кредитування, до якого, всупереч принципу добросовісності, було включено умови про визначення грошового еквіваленту суми кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі, відповідно до ст. 1.3. Загальних умов кредитування, які є несправедливими, оскільки мають своїм наслідком істотний дисбаланс прав та обовязків на шкоду споживача.

Положеннями ч. 5, 6 ст. 18 Закону передбачено, що несправедливі положення договору, згідно з якими передбачаються зміни у будь-яких витратах за договором, можуть бути визнані недійсними, а якщо визнання положення недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача, договір може бути визнано недійсним у цілому.

За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З урахуванням обставин справи та положень вказаних вище норм кредитний договір № №50011196 від 22 листопада 2013 року, укладений між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3, який складається з Додатку (Графіку погашення кредиту), п.1.3.1. загальних умов кредитування має бути визнаний недійсним. Оскільки договір транспортного засобу №50011196 від 28 листопада 2013 року укладений між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 є похідним від кредитного договору, а тому також підлягає визнанню недійсним.

На встановлене суд першої інстанції уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин рішення суду на підставі п.3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 365,40 грн. (243,60 грн. +121,80 грн.)

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Баштанського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № №50011196 від 22 листопада 2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3, який складається з графіку погашення кредиту та п.1.3.1. Загальних умов кредитування (Додаток).

Визнати недійсним договір застави транспортного засобу №50011196 від 28 листопада 2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь держави судовий збір у розмірі 365,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: