АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: трудові Остропилець Є.Р.
Доповідач- ШвецоваЛ.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2011 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області

в складі:

Головуючого судді - Швецової Л.А. суддів --Малінської С.М, Даниленка В.М. при секретарі - Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за аііеляційною скаргою прокурора Дергачівського району Харківської області на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2010 року

за позовом ОСОБА_5 до Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: Харківська обласна державна

адміністрація, інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській

області, Дергачівська державна районна адміністрація про визнання права власності на самочинно виконане будівництво,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: Харківська обласна державна адміністрація, інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, Дергачівська державна районна адміністрація про визнання права власності на самочинно виконане будівництво. в обгрунтування позову вказав, що у 2010 році з усної згоди Русько-Лозівської сільської ради побудував кафе літ „ А-1" з ганком літ „а загальною площею 53,20 кв.м., яке розташоване на АДРЕСА_1. Крім цього, ним за вказаною адресою було виконано будівництво надвірних будівель вбиральні літ „Б" та вигрібної ями літ „В. Згдіно технічного висновку ТОВ «НТК „Енерго-Тайм" про про стан будівельних конструкцій самовільно виконаного будівництва відноситься до категорії 11- задовільний. . У зв'язку з цим, що приміщення побудовано без належного дозволу, він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2010

року позовні вимоги задоволені. Визнано за ОСОБА_5 визнано право власності на

самочинно виконане будівництво кафе літ «А-1» з ганком літ «а» загальною площею 53,10 кв.м., яке розташоване на АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі прокурор Дергачівського району Харківської області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовним вимог оскільки позивачем не були виконані вимоги щодо введення побудованого об 'єкту в експлуатацію та кафе було побудовано не зальній ділянці яка не виділялася позивачу у передбаченому законом порядку.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи-апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, районний суд виходив з того, що збудовані споруди, на підставі технічного висновку можуть експлуатуватися, і тому визнав за ОСОБА_5 право власності на новостворене нерухоме майно.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не правильно застосовані норми матеріального права і тому суд апеляційної інстанції зважає за необхідне на підставі п.п. З і 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове про відмову в задоволенні позову із наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки о по руди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Судовим розглядом встановлено, що у 2010 році позивачем була побудована нежитлова будівля кафе літ . А-1" з ганком літ „а" загальною площею 53.10 кв.м., яке розташоване на АДРЕСА_1. Земельна ділянка для будівництва не виділялася. Русько-Лозівська селищна рада надала усну згоду.

Роботи було виконано без розробки проекту та отримання відповідного дозволу на початок будівельних робіт. Будівництво проведено з додержанням будівельних та санітарних норм і норм у зв»язку з чим видано технічний паспорт КГП і „ Інверос".

Відповідно до ч. 1 , ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного

дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм чи правил.

Цією нормою передбачено загальне. правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює, самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України)

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно ( ч. З ст. 376 ЦК); за особою власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч.5 ст. 376).

Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях .

Апеляційним судом при розгляді справи було з'ясовано , що позивачем в судове засідання суду першої інстанції не надано документів, на підставі яких можливо б було встановити правовий статус земельної ділянки на якій здійснено будівництво, а також не надано доказів належності земельної ділянки позивачу.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що районним судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги щодо визнання права власності на нежитлову будівлю.

Згідно з частинами 1,3 ст. «» Закону України «Про основи містобудування» забудова земельних ділянок, що надаються для містобудовчих потреб, здійснюються після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом будівництво об'єктів містобудування, перебудову або здійснення будинків чи споруд.

Крім цього, відповідно до ст. 30 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам, закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України « Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 Закону України «Про планування та забудову території».

Пунктом 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 року №923, який діяв на час проведення реконструкції вищевказаного об'єкта, передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, що видається Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Згідно з п. 19 вищезазначеного Порядку експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, що не відповідають проектній документації державним будівельним нормам, стандартам і правилам та не прийнятих у встановленому порядку, забороняється.

Встановивши, що нежитлова будівля до експлуатації не прийнята, у встановленому законом порядку не зареєстрована, земельна ділянка під забудоване нерухому майно у встановленому порядку у власність не передавалась, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_5 права власності на нежитлову будівлю - кафе.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання права власності задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 301, 302, п.п. 3 і 4 ст. 309, 312, 313, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дергачівського району Харківської області задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2010 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: Харківська обласна державна адміністрація, інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, Дергачівська державна районна адміністрація про визнання права власності та самочинно виконане будівництво відмовити.

Рішення набирає законної сили після проголошення але протягом 20 днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя - Судді -