АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6180/15 Головуючий 1-ї інст. Салайчук С.М.
Справа № 646/2108/15-ц Доповідач Зазулинська Т.П.
Категорія стягнення
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів - КРУГОВОЇ С.С.,

- ОСОБА_1,

секретарів - Пруднікової О.В.,Красношапка К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз", Комунальне підприємство "Харківводоканал" про стягнення матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року позивач звернулась до Червонозаводського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 14 693,06 грн.

В обґрунтування позову посилалась на те, що в порядку приватизації вона у 1998 році набула право власності на квартиру готельного типу №184 в будинку № 7 на майдані Руднєва в місті Харкові, в якій з часу набуття у власність не проживала і не проживає до цього часу, проживає в Російській Федерації і є громадянкою ОСОБА_4.

Відповідач є її рідним братом, у 1999 році звернувся до неї з проханням надати можливість тимчасово: на період ремонту у власній квартирі, пожити в її квартирі, на що вона погодилась.

05.10.1999 року ОСОБА_3 прописався в її квартирі і незважаючи на те, що підстави, які слугували причиною його проживання в ній, минули, продовжує безпідставно проживати і не сплачує спожиті комунальні послуги , внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 14693,06 грн.

Вона сплатила вказані борги:перед ПАТ «Харківміскгаз» в сумі 615,54 грн., перед КП «ХТМ» в сумі 10 569,17 грн., перед КП «Харківводоканал» в сумі 3508,35 грн.

Вважала, що несплатою спожитих комунальних послуг відповідач завдав шкоди належному їй майну і вона як особа, яка відшкодувала цю шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК України набула право зворотньої вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково: стягнуто на її користь з ОСОБА_3 7346,53 грн. матеріальної шкоди та 121,80 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції про задоволення позову та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Зазначає, що суд першої інстанції неповно встановив обставини, які мають значення для справи, неправильно оцінив докази, що суперечить ст. 212 ЦПК України, порушив процесуальні права сторін.

Вказує, що якщо і можна погодитись з солідарним обовязком сторін щодо сплати комунальних послуг, то не можна погодитись з підрахунком, оскільки він не включає сплати, які здійснені ним.

ОСОБА_3 на вказане рішення також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що суд неправомірно виключив з числа учасників правовідносин ОСОБА_3,який є споживачем комунальних послуг.

Вказує, що застосовуючи ст. ст. 156, 160 Житлового кодексу України суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_3 не є членом сім»ї наймача, разом з позивачем ніколи не проживав, спільного господарства не вів, внаслідок чого судом незаконно застосовано до даних правовідносин солідарну відповідальність.

Звертає увагу, що судом помилково зроблено висновки про те, що ОСОБА_3 періодично приїжджає до України, тому що жодної з відміток, зроблених у закордонному паспорті позивача не свідчать про перетинання нею кордону України.

Вважає, що предметом спору є стягнення заборгованості не по квартплаті, а за комунальні послуги, якими користувався ОСОБА_3, проте судом першої інстанції незаконно застосовано п.1 ст. 162 ЖК України, яким регулюються відносини про порядок плати за користування житловим приміщенням, тобто квартплати у квартирі, яка належить громадянину на праві приватної власності.

Апеляційні скарги одне одного сторони не визнали, у письмових запереченнях просять про їх відхилення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи скарг і матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з таких підстав

Статтями 10,60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.02.1998р., р/н 120 ОСОБА_3 на праві власності належить квартира готельного типу за адресою: місто Харків, майдан Руднєва,7, кв. №184 (а.с.13).

Відповідно до довідки дільниці №58 КП «Жилкомсервіс» від 10.02.2015 року ОСОБА_3 є власником вказаної квартири без реєстрації. З 05.10.1999 року за вказаною адресою зареєстровано її брата - ОСОБА_3 (а.с.17).

Згідно квитанцій від 20.01.2015 року та 21.01.2015 року ОСОБА_3 було сплачено заборгованість за надані послуги в загальному розмірі 14 693,06 грн. : ПАТ «Харківміскгаз» - 615,54 грн., КП «ХТМ» - 10 569,17 грн., перед «Харківводоканал» - 3508,35 грн. (а.с.18).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 , яка є власником квартири, виконала солідарний обов"язок, тому має право на зворотню вимогу ( регрес) до решти солідарних боржників у рівній частці, за вирахуванням частки, що припадає на нього. З урахуванням того, що позивач періодично проживає в квартирі суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково: зі стягненням з відповідача половини суми, сплаченої позивачем в рахунок погашення заборгованості за комунальні послуги.

Спір вирішено судом із застосуванням положень ЗУ " Про житлово-комунальні послуги" "Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затверджених постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року, ст.ст.156,160,162 ЖК України, ст.ст.319,322,544 ЦК україни.

Проте, правильно пославшись на ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою визначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово- комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа, а також на те, що відповідно до ст.ст.156,162 ЖК України участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов'язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім , а плата за користування жилими приміщеннями в будинку ( квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін, наявність якої не доведена, суд дійшов безпідставного висновку про солідарний обов»язок сторін зі сплати комунальних послуг.

Як пояснює відповідач він за прибором обліку сплачує за електроенергію , періодично здійснював оплату інших комунальних послуг, які надаються до квартири, що не спростовано представником позивача.

Угода , яка б визначала солідарний або інший обов»язок відповідача зі сплати комунальних послуг між сторонами не укладалась.

Доказів неправомірності проживання відповідача у належній їй квартирі та спричинення ним шкоди цьому майну позивачем не надано.

Колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, які мають значення для справи, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 , ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів , -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 02 липня 2015 року скасувати. У задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис) Т.П.Зазулинська

Судді (підписи) С.С.Кругова

ОСОБА_1