233 № 233/236/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
27 лютого 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Янюк Ю. Б.
при секретарі Михайловій А.О.
представника позивачки ОСОБА_1
відповідача -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, -
23 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.
15 травня 2000 року у Костянтинівській філії Краматорської Універсальної біржі «Примус» її мати, ОСОБА_4, уклала з відповідачкою ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Цей договір нотаріально засвідчений не був. Після укладення договору купівлі-продажу квартира 31 серпня 2000 року була зареєстрована на ім'я її матері в Костянтинівському бюро технічної інвентаризації, а ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла. Вона прийняла спадщину після смерті матері, подавши 26 серпня 2014 року відповідну заяву в Костянтинівську державну нотаріальну контору. В даний час виникла необхідність приведення документів у відповідність до чинного законодавства, але вона не може реалізувати своє право власності, тому що зазначений договір нотаріально не засвідчений. Вимоги ст.47ч.2 ЦК України 1963 року дають підставу для визнання цього договору дійсним, тому що з боку її матері всі умови договору були виконані, а саме, вона сплатила ОСОБА_3 вартість квартири 1000грн. і прийняла предмет купівлі-продажу. Оскільки квартира на праві приватної власності зареєстрована в Костянтинівському бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_4, але договір купівлі-продажу нотаріально не засвідчений, просила визнати право власності на цю квартиру за померлою матір'ю, а потім за нею, як за спадкоємцем.
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві.
Відповідачка ОСОБА_3 на повторний виклик у судове засідання не явилась, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи судом і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
У відповідності до ст.227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) повинний бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б однієї зі сторін є громадянин.
Згідно ч.1 ст.47 ЦК України 1963 року недотримання в такому випадку нотаріальної форми тягне недійсність угоди.
У той же час, на підставі ч.2 ст.47 ЦК України 1963 року, якщо одна із сторін цілком чи частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення договору, суд вправі за вимогою сторони, що виконала договір, визнати угоду дійсної. У цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не потрібно.
Судом встановлено, що 15 травня 2000 року у Костянтинівській філії Краматорської Універсальної біржі «Примус» мати позивачки, ОСОБА_4, уклала з відповідачкою ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.14). Цей договір нотаріально засвідчений не був. ОСОБА_4 цілком виконала угоду, що вимагає нотаріального оформлення, оплативши вартість квартири і прийнявши її. Це випливає зі змісту договору і ніколи не оспорювалось відповідачкою ОСОБА_3
У свою чергу, відповідачка ОСОБА_3 передала квартиру ОСОБА_4 та одержала від неї її вартість. Але, у теперішній час немає можливості нотаріально оформити цей договір купівлі-продажу квартири, оскільки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Костянтинівка Донецької області (а.с.12).
Тому, на підставі ч.2ст.47 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу квартири, укладений між померлою ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_3, слід визнати дійсним, визнавши також, що померла ОСОБА_4 за життя набула право власності на цю квартиру.
Позивачка ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4, як її дочка (а.с.7-8), інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає (а.с.27-28).
Тому, на підставі ст.ст.392,1261,1268,1269 ЦК України, за ОСОБА_2 слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Керуючись ст.ст.212-215,224,226 ЦПК України, ст.ст.47ч.2 ЦК України 1963 року, ст.ст.392,1261, 1268,1269 ЦК України 2003 року, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 15 травня 2000 року в Костянтинівській філії Краматорської Універсальній біржі «Примус» між ОСОБА_4, з одного боку, і ОСОБА_3, з іншої сторони.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с.Ал-Шультине Костянтинівського району Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Костянтинівка Донецької області, право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 30,0кв.м., яка складається з однієї кімнати житловою площею 16,8кв.м.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути ним подано протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя