Справа № 522/8645/13-ц
Провадження № 2/522/2381/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

за участю адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Житлово-будівельного кооперативу «Економіка», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій протиправними, визнання договору дарування недійсним та скасування реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування квартири від 28.01.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 за р. № 1-375, згідно з умовами якого ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_6 прийняла в дар квартиру під № 4, яка розташована в будинку № 67 по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі (а.с. 2-5).

Під час судового розгляду справи позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги, й згідно останньої заяви про збільшення позовних вимог, у якій позивач зазначила у якості співвідповідача ЖБК «Економіка», ОСОБА_4 остаточно просить суд:

- визнати дії Житлово-будівельного кооперативу «Економіка» щодо видачі довідки ОСОБА_5 за № 120 від 1994 року про те, що ОСОБА_5 сплатила увесь рай в розмірі 6995,00 рублів у січні 1989 року, та ОСОБА_5 є власницею двокімнатної квартири, що розташована за адресою : м. Одеса, вул. Перекопської дивізії (Фонтанська дорога), 67, кв. 4, протиправними;

- скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (кол. Перекопської дивізії) в м. Одесі на імя ОСОБА_5, а саме реєстрацію в бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості, про що був зроблений запис в книзі №13 к, на сторінці №106, за реєстровим № 301;

- визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 (кол. Перекопської дивізії) в м. Одесі, укладений 28.01.2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та посвідчений державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 за р. № 1-375;

- скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_6;

- стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору (а.с.124-128).

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_4 зазначає, що 08.06.1989 року помер її батько та чоловік відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_8, й після його смерті відкрилася спадщина, що складалась з паєнакопичення на кв. № 4 у будинку ЖБК «Економіка», розташованому по вул. Фонтанська дорога (колишня вул. Перекопської дивізії), 67 в м. Одесі. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8, який помер 08.06.1989 р., були його дочка позивач ОСОБА_4, його дружина - відповідачДумік В.С., його мати ОСОБА_9 та його син ОСОБА_1, та усі вони звернулися до Третьої державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Також позивач вказує, що вона, відповідач ОСОБА_5 та мати померлого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на ? паєнакопичення кожна, а 21.03.1994 року ЖБК «Економіка» видав ОСОБА_5 довідку про те, що вона сплатила увесь пай за спірну квартиру і є власником цієї квартири.

На думку позивача, ЖБК «Економіка» видав вказану довідку незаконно, оскільки частину паєнакопичення було сплачено її батьком ОСОБА_8, який помер 08.06.1989 р., ще до одруження з відповідачем ОСОБА_5, й остання чітко знала та розуміла, що їй належить лише ? ч. паєнакопичення у ЖБК «Економіка», тому вона могла розпоряджатись саме цією часткою спірної квартири.

Крім того, позивач вказує, що 28.01.2003 року відповідач ОСОБА_5 подарувала вищевказану квартиру відповідачу ОСОБА_6, й при цьому ОСОБА_5С умисно ввела в оману учасника угоди шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позов і просили задовольнити позов у повному обсязі, а представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 не визнала позов і подала адресовані суду свої письмові заперечення проти позову, які приєднані судом до матеріалів справи (а.с.183-187).

При цьому, представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні стверджувала, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, оскільки, по-перше, спадщина відкрилася у 1989 році, й в той час у разі смерті члена кооперативу спадщина відкривалась не на квартиру, а лише на грошові кошти, з яких складалося паєнакопичення ; по-друге, у спадкове майно увійшла лише частка частини паєнакопичення, а не все паєнакопичення ; по-третє, ЖБК «Економіка» мало повноваження на видачу довідок про сплату паю й видачею такої довідки не порушило жодних прав позивачки ; по-четверте, успадкування грошових коштів не призводило до виникнення права власності на будь-яку частку квартири ; по-пяте, на момент укладення оспорюваного договору дарування цей договір не порушував жодних прав позивача відносно предмету договору ; і, по-шосте, позивач не є стороною оспорюваного договору дарування, тому її вимоги про визнання цього договору недійсним, як такого що укладений внаслідок оману, не підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_6 просила розглянути справу без її участі, про що подала адресоване суду своє письмове клопотання, в тексті якого зазначила, що з позовом не згодна та вважає його безпідставним (а.с.49).

Відповідач ЖБК «Економіка» не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за своєю юридичною адресою.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть ІІІ-ЖД №338881 від 09.06.1989 року ОСОБА_8 помер 06.08.1989 року (а.с.28). Після його смерті відкрилася спадщина на частку частини паєнакопичення, що підтверджується відповіддю ЖБК «Економіка» на запит державного нотаріуса ОСОБА_10 Третьої одеської державної нотаріальної контори та довідкою ЖБК «Економіка» № 93 від 28.09.1989 року.

Позивач ОСОБА_11 є дочкою померлого ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження ІІІ-ЖД №283150 від 17.10.1980 року та довідкою № 191 від 30.03.1998 року, яка видана адміністрацією м. Находка, Приморського краю (а.с. 30).

Відповідач ОСОБА_5 є дружиною померлого ОСОБА_8, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу І-ЖД №444261 від 20.10.1978 року.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.04.1990 року, виданого державним нотаріусом ОСОБА_12 Третьої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2788, ОСОБА_4, яка мешкає в АДРЕСА_3, є спадкоємицею померлого ОСОБА_8 на ? частину спадкового майна. Спадкове майно, на яке видано дане Свідоцтво, складається із частини паєнакопичення в ЖБК «Економіка», який знаходиться в м. Одесі, по вул. Перекопської дивізії будинок № 67. Спадкове майно оцінюється в 5376,00 рублів (а.с. 6).

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 11.05.1990 року, виданого державним нотаріусом ОСОБА_12 Третьої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 4-3907, ОСОБА_5 належить право власності на ? частку в спільному сумісному майні, набутому подружжям за час шлюбу. Спільне майно, право власності на яке в зазначеній частці посвідчується цим свідоцтвом, складається з частки паєнакопичення в ЖБК «Економіка», який знаходиться в м. Одесі, по вул. Перекопської дивізії будинок № 67, яка складає 2440, 20 рублів та належала померлому ОСОБА_8 на підставі довідки кооперативу від 28.09.1989 року за № 93 (а.с.194).

Крім того, відповідач ОСОБА_5 11.05.1990 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом ОСОБА_12 Третьої одеської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 4-3910. Згідно вказаного свідоцтва ОСОБА_5, яка мешкає в АДРЕСА_4, є спадкоємицею померлого ОСОБА_8 на ? частину спадкового майна. Спадкове майно, на яке видано дане Свідоцтво, складається із частини паєнакопичення в ЖБК «Економіка», який знаходиться в м. Одесі, по вул. Перекопської дивізії будинок № 67. Спадкове майно оцінюється в 5376,00 рублів (а.с.7).

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.04.1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у випадках смерті до 01.07.1990 року члена житлово-будівельного кооперативу, спадщина відкривається не на квартиру, а на пай спадкодавця та інші суми, які підлягають поверненню у таких випадках.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_8 спадкоємці отримали у спадщину грошові кошти, а не квартиру.

У березні 1994 року ЖБК «Економіка» видало ОСОБА_5 довідку за № 120 від 21.03.1994 рок, з якої слідує, що ОСОБА_5 є членом ЖБК «Економіка» та повністю виплатила пай у розмірі 6995,00 рублів (а.с.8).

Суд не погоджується з доводами позивача, про те, що дії відповідача ЖБК «Економіка» щодо видачі зазначеної довідки є протиправними з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Позивач вимагає визнати протиправними дії, визнати недійсним правочин дарування та скасувати реєстрацію права власності, які відбулись до 01.01.2004 року, тому в даному випадку необхідно застосовувати Цивільний кодекс УРСР в редакції 1963 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 3 ЦПК України та ст. 6 ЦК УРСР (1963р.) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За змістом ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Якщо спадщина у звязку зі смертю члена кооперативу відкрилася до 1 липня 1990 року, тобто до набрання чинності Законом СРСР "Про власність" (який згідно з постановою Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" підлягав застосуванню на території України до 15.04.1991 року - часу набрання чинності Законом України "Про власність" від 7.02.1991 року) та відповідно до ст. 145 ЖК УРСР та п. 43 Типового статуту ЖБК і п.п. 7, 55 Примірного статуту ЖБК, відкривається спадщина не на квартиру, а на пай, який переходить до спадкоємців у порядку передбаченому законом (ст. ст. 524-562 ЦК УРСР 1963 року), а члени його сім'ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них. Спадкоємцям, що не користувались жилим приміщенням за життя спадкодавця, і тим, що відмовились від подальшого користування ним, кооператив виплачує успадкований пай або його частку (ч. 4, 5 п. 43 Типового статуту ЖБК).

Судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач не була членом сімї померлого члена ЖБК «Економіка» ОСОБА_8, який проживава разом з ним, та на час його смерті позивач була прописана за іншою адресою.

Більш того, з довідки ЖБК «Економіка» за вих..№ 00014 від 23.11.2015 р. вбачається, що згідно даних цього ЖБК вартість квартири, закріпленої за членом кооперативу ОСОБА_8 дорівнювала 6995,00 крб.; ОСОБА_5 станом на 01.01.1994 р. була членом цього ЖБК ; ОСОБА_5 було прийнято в члени цього ЖБК після смерті її чоловіка ОСОБА_8, як дружину померлого члена кооперативу, що мала переважне право на вступ до ЖБК ; станом на 08.06.1989 р. ОСОБА_5 мешкала у кв. 4 по Фонтанській дорозі, 67 (в той час вул. Перекопської дивізії), в яку була прописана як дружина члена кооперативу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що дії ЖБК «Економіка» щодо видачі довідки № 120 від 21.03.1994 року відповідачу ОСОБА_5 не порушують прав позивача на успадковану частку паєнакопичення у вигляді грошових коштів.

Також суд вважає за необхідне відмовити і у задоволенні вимоги про визнання недійсним оспороюваного договору дарування від 28.01.2003 року.

Статтею 243 ЦК УРСР 1963року, яка діяла на час укладення між відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договору дарування квартири від 28.01.2003 року, передбачено, що за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передання майна обдарованому.

Таким чином, виходячи із змісту ст. 243 ЦК УРСР 1963 року, договір дарування вважається укладеним, коли сторони мають повну уяву про предмет договору та досягли згоди про всі його істотні умови.

В заяві про збільшення позовних вимог позивач вказує, що оспорюваний договір не відповідає вимогам ст.ст. 48, 50, 57 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР 1963 року недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Проте позивач та її представник не довели в суді, що оспорюваний договір дарування від 28.01.2003 року не відповідає вимогам закону.

За змістом ст. 57 ЦК УРСР 1963року угода може бути визнана судом недійсною, як укладена внаслідок обману, тільки за позовом сторони, що діяла під впливом обману.

Позивач не є стороною оспорюваного договору.

Водночас суд враховує, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.09.2013 року по справі № 1522/12537/2012 ОСОБА_4 відмовлено у визнання права власності в порядку спадкування на ? частину квартири АДРЕСА_5. При цьому, ухвалюючи зазначене рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що за життя право власності на спірну квартиру не належало спадкодавцю ОСОБА_8 й відповідно не могло перейти до спадкоємця.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином суд дійшов висновку, що при укладенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оспорюваного договору дарування від 28.01.2003 року не було порушено прав та інтересів ОСОБА_4

Водночас суд погоджується з доводами представника ОСОБА_5 щодо того, що позивач пропустила строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом без поважних причин, але оскільки позовні вимоги позивача є безпідставними та недоведеними, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову саме з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Житлово-будівельного кооперативу «Економіка», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій протиправними, визнання договору дарування недійсним та скасування реєстрації права власності відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 18 грудня 2015 року.

Суддя Н.А. Ільченко

15.12.2015