Справа № 752/1397/15-ц
Провадження № 2/752/2425/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Новак А.В. при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Житловик-Плюс» про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири,-

встановив:

позивачі звернулися до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Житловик-Плюс» про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири.

Мотивували свої вимоги тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

05 грудня 2014 року відбулося залиття їх квартири з квартири № 14, де як зазначають позивачі проживають відповідачі - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Позивачі вказують, що внаслідок залиття їм було завдано майнової шкоди у розмірі 2962 гривні, а також моральну шкоду, яку вони оцінюють у розмірі 8000 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив суд ухвалити рішення, яким стягнути майнову шкоду та моральну шкоду з відповідачів саме на його користь.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися. Надіслали заяви слухати справу у їх відсутність.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Повідомлялися судом про час та місце розгляду справи за адресою зазначеною в тексті позовної заяви.

З матеріалів справи та пояснень позивача встановлено, що дійсно 05 грудня 2014 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_2.

З матеріалів свідоцтва про право власності на житло від 03 листопада 2003 року вбачається, що власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

З матеріалів акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання(або холодного водопостачання) затвердженого 10 грудня 2014 року генеральним директором ТОВ «Житловик-плюс» вбачається, що 05 грудня 2014 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1. Як зазначено у акті залиття відбулося з вище розташованої квартири АДРЕСА_3. Зі слів позивача ОСОБА_1 залиття відбулося у зв'язку із необережним поводженням з сантехнічним обладнанням ОСОБА_7

Відповідно до матеріалів висновку про вартість за підписом директора ТОВ «Агенство Експертної Оцінки» від 21 січня 2015 року ринкова вартість відновлювального ремонту для відшкодування збитків квартири АДРЕСА_1 становить 2962 гривень.

Як зазначалося вище, в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив суд ухвалити рішення, яким стягнути майнову шкоду та моральну шкоду з відповідачів саме на його користь.

В той же час позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися. Надіслали заяви слухати справу у їх відсутність. З матеріалів позову вбачається, що позовна заява підписана усіма позивачами, однак останніми не визначено яка кому частка майнової та моральної шкоди від суми пред'явленого має бути присуджена.

В ході розгляду справи зазначені позивачами протиріччя та невизначеність в позовних вимогах усунуті не були. Позивач ОСОБА_1 наполягав на розгляді справи за наявними матеріалами справи на підставі позовної заяви, яка надана до суду у тій редакції, яка міститься в матеріалах справи. Так само і інші позивачі надіслали суду клопотання слухати справу у їх відсутність на підставі наявних матеріалів.

В ході судового розгляду справи позивачами не було надано суду жодного доказу про те, що залиття відбулося саме з вини відповідачів.

Так само суду не було надано доказів того, що відповідачі є мешканцями квартири АДРЕСА_3.

Саме по собі посилання позивачів на таку обставину, без відповідного обґрунтування та належної доведеності в ході розгляду справи, судом до уваги не береться, оскільки має характер припущення, що в розумінні положення ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказуванням не являється.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Жодного документального підтвердження на обґрунтування своїх вимог з приводу порушення прав позивачів саме зазначеними у позові відповідачами, позивачами суду надано не було, а тому суд вважає, що такі посилання і обґрунтування позову не знайшли свого відображення у доказах, досліджених судом і суд проаналізувавши надані позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 докази, визнає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Принцип безпосередності судового розгляду закріплено у ст.159 ЦПК України відповідно до якої суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України обов'язок доказування покладаються на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд вважає, що позивачі реалізували своє диспозитивне право щодо подання доказів і участь у дослідженні таких доказів у той спосіб, який вони обрали самостійно.

Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачами не доведено обставин, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, оскільки докази на які позивач посилався (його особисті пояснення та відомості зазначені у акті з його слів) не є належними і допустимими доказами в розумінні статей 58, 59 ЦПК України, а тому не можуть бути взяті до уваги судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України.

Твердження позивачів в обґрунтування позову, крім його пояснень, не підтверджені жодними доказами, а також не знайшли свого підтвердження в ході слухання справи, а тому не беруться судом до уваги і такі обставини встановлені в судовому засіданні не дають суду жодних правових підстав для задоволення позовних вимог.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову повністю.

Судові витрат між сторонами розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Житловик-Плюс» про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак