Справа № 467/157/15-ц
24.02.2015 року Арбузинський районний суд
Миколаївської області
у складі: головуючого - судді Кірімової О.М.,
за участю секретаря Сіваченко Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою
публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог:
УДАІ УМВС України в Миколаївській області
про звернення стягнення
Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення.
В зв'язку із цим позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави: автомобіль: VOLKSWAGEN, модель Т4, рік випуску 2001, тип ТЗ: Легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного транспортного засобу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для продажу.
Витребувати у ОСОБА_2 та передати в заклад (володіння) шляхом опису ПАТ КБ «ПриватБанк»предмет застави: автомобіль VOLKSWAGEN, модель Т4, рік випуску 2001, тип ТЗ: Легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2, а також комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля VOLKSWAGEN, модель Т4, рік випуску 2001, тип ТЗ: Легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2
Також відповідач просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1000 грн. Стягнути з ОСОБА_2 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.
Від представника позивача до судового засідання надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомлені, хоча була повідомлена про час та місце судового розгляду справи належним чином.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Від відповідача заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, причини неявки до суду ним не повідомлені.
Від представника третьої особи УДАІ УМВС України в Миколаївській області надійшло заперечення, згідно якого він просив слухання у справі провести за його відсутності.
За таких обставин, за згодою позивача та її представника, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.
Відповідно до додатку до договору № CVHMAD00000416 від 18 серпня 2008 року, встановлено графік погашення кредиту (а.с. 17 зворот)
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Статтею 620 ЦК України встановлено, що у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання.
Згідно з ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Як вбачається із ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Відповідно до ст. 30 вказаного Закону, обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно.
Як вбачається із матеріалів справи, через неналежне виконання умов Договору у відповідача утворилась заборгованість, у зв'язку з чим було порушено права позивача.
Таким чином у позивача виникло право вимоги до боржника про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості, що утворилася за кредитним договором. А заявлені вимоги за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст.ст. 26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 237 ЦК України, представництво виникає на підставі Закону та з інших підстав.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач вправі продати предмет обтяження від імені боржника.
Відповідно до ст. 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.
Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом.
Однак, статтями 26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», на підставі яких виникає право на продаж, не передбачено право обтяжувача вчиняти підпис на Договорі купівлі-продажу від імені боржника, в зв'язку із чим позивач позбавлений можливості підписати та укласти у письмовій формі Договір купівлі-продажу автомобіля, що є предметом застави.
В зв'язку із цим позовні вимоги щодо надання позивачу повноважень укладати Договір купівлі-продажу від імені боржника підлягають до задоволення.
Таким чином, право обтяжувача на зняття заставленого автомобіля з обліку в органах ДАІ не суперечить вимогам Закону, а є необхідною умовою для реалізації ним передбаченого Законом права на продаж цього предмета обтяження.
Крім цього, перед укладанням Договору купівлі-продажу транспортний засіб необхідно зняти з обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, у предоставленні автомобіля для огляду та у здачі номерних знаків, що передбачено статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» та п.п. 40, 42 (абз. 1, абз. 6) «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 (далі - Порядку).
Згідно із Положенням про Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, затвердженим Наказом МВС України №72 від 30 січня 2013 року, Центри здійснюють зняття з обліку транспортних засобів у відповідності до вказаного Порядку.
Відповідно до п. 2 Порядку, він є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.
Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.
Згідно до п. 40 Порядку зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника або рішення суду.
Такий огляд оформляється відповідним актом.
Вказаним Порядком не передбачено право заставодавця знімати заставлений автомобіль з обліку та право вчиняти усі необхідні для цього дії.
З Порядку вбачається, що реалізувати права власника може лише уповноважена особа.
Через відсутність повноважень на зняття автомобіля з обліку Позивач не має можливості реалізувати своє право на продаж заставленого автомобіля, в зв'язку із чим позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих Договором або актами цивільного законодавства.
Крім того, з п. 42 (абз. 1) Порядку вбачається, що при знятті автомобіля з обліку у Центрі вимагається пред'явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для відтворення на ньому відмітки про зняття з обліку.
В разі випадкової втрати свідоцтва самим Позивачем або через його викрадення чи утримання (або втрату) свідоцтва відповідачем, Позивач не матиме змоги реалізувати своє право на продаж та пред'явити свідоцтво до Центру у передбаченому Порядку.
Крім цього, через відсутність у володінні Позивача автомобіля з усіма приналежностями до нього, Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на продаж та передати автомобіль покупцю (разом з комплектом ключів та технічним паспортом) на виконання вимог ст. 655, ч. 2 ст. 662 ЦК України, а номерні знаки здати до підрозділу ДАІ на виконання вимог п.40 вказаного Порядку.
Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність покупцеві, а покупець приймає майно і зобов'язується сплатити грошову суму за нього.
Відповідно до ч. 2 ст. 662 ЦК України, продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосується товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до п.40 (абз. 6) Порядку під час зняття з обліку транспортних засобів номерні знаки здаються.
Таким чином, з метою захисту права на продаж, яке виникло у Позивача, необхідно витребувати автомобіль з усіма його при належностями (комплектом ключів, технічним паспортом та номерними знаками) для передачі їх у володіння Позивача.
Крім того, вимога про витребування автомобіля від відповідача ґрунтується на підставі ст.ст. 27, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Так, на адресу відповідача позивачем було направлено лист, у якому вимагалось виконати порушене зобов'язання (а.с. 6)
Однак, вимоги позивача не виконано.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Крім того, у відповідності до договору поруки № 02/ДЗ від 15 серпня 2014 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 забезпечено порукою у розмірі 1000 грн.
Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
У відповідності до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Тому, заявлені банком вимоги про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1000 грн. підлягають задоволенню.
Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення витрат на юридичну допомогу задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не підтверджено, що ним здійснено дані витрати
На підставі ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 59, 209, 212 -215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: УДАІ УМВС України в Миколаївській області про звернення стягнення - задовольнити частково.
Зобов'язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса місця проживання АДРЕСА_1) передати в заклад (володіння) шляхом опису публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» предмет застави автомобіль VOLKSWAGEN, модель Т4, рік випуску 2001, тип ТЗ: Легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності та знаходиться у нього або інших осіб, а також комплект ключів від цього транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним зобов'язанням в сумі 1000 (одна тисяча) грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір в сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.
В решті позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Арбузинським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова