Єдиний унікальний номер 725/898/15-ц
Номер провадження 2-п/725/29/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, на даний час вони із відповідачем шлюбних відносин не підтримують й відповідно проживають окремо, а їх спільний син проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні.

При цьому, вказувала, що відповідач ухилятися від своїх батьківських обов`язків щодо утримання їхнього сина, жодної допомоги на утримання дитини не надає, а розмір доходів, які вона отримує не надає можливості самостійно забезпечувати сина усім необхідним для його повноцінного розвитку, а тому вважає, що відповідач також повинен приймати участь в матеріальному забезпеченні сина, необхідному для забезпечення сина харчуванням, одягом, придбання підручників, зошитів, канцелярського приладдя тощо.

Посилаючись на вказане, а також на те, що відповідач як батько дитини повинен нести рівний із нею обов`язок щодо матеріального утримання сина, однак останній в добровільному порядку такої допомоги не надає, просила на підставі ст. ст. 141, 180, 182, 184 СК України, а також ураховуючи те, що він офіційно працевлаштований та отримує щомісячно заробітну плату, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки його заробітної плати щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка та її представник поданий позов підтримали в повному обсязі, просили про його задоволення, вказавши на те відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь в утриманні та матеріальному забезпеченні сина, який на даний час навчається в коледжі Чернівецького національного університету імені Ю.Федьковича на платній основі та вартість за один семестр становить 4000 грн., які сплачує вона одноособово. Крім того, син також потребує коштів на лікування, а саме на проведення санації ротової порожнини та встановлення брикет-системи, яка необхідна для нормалізації положення зубів, вартість якої становить 40 000 грн., у зв`язку із чим вважає, що для забезпечення нормального розвитку дитини аліменти з відповідача підлягають стягненню саме в розмірі 1/3 частки від усіх його доходів.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його інтереси в суді представляв представник ОСОБА_4 , який позов визнав частково та не заперечував в частині визначення розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в розмірі 1/5 частки від усіх його доходів. При цьому, суду пояснив, що відповідач дійсно має офіційний дохід, розмір якого становить біля 9000 грн. щомісячно, а ураховуючи те, що згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір щомісячного прожиткового мінімуму для дітей у віці 16 років становить 1286 грн., вважає, що аліменти в розмірі 1/5 частка від усіх доходів відповідача буде достатнього для матеріального забезпечення дитини. Крім того вказав на те, що відповідач також у добровільному порядку надає допомогу сину, перераховуючи на його карту кошти в розмірі 450 грн. щомісячно, а також надає кошти на придбання одягу для сина.

Заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Частинами 1-3 ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, судом в ході розгляду справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідною відміткою про реєстрацію шлюбу, наявною у паспорті сторін (а.с.3), а також не заперечується й поясненнями сторін. Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого є позивачка та відповідач, що також підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження дитини (а/с 5).

Разом з тим, як установлено судом, на даний час сторони шлюбних відносин не підтримують й відповідно проживають окремо, а їх спільний син проживає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , кімнати НОМЕР_1 та знаходиться на її утриманні. При цьому, факт проживання сина з матір`ю в судовому засіданні визнано сторонами та їх представниками (а.с. 6).

Крім того, на даний час неповнолітні син сторін навчається в коледжі Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича на платні основі, що підтверджується копією договору № с71/15 від 18 серпня 2015 року й відповідно за навчання дитини в коледжі у першому семестрі позивач сплатила 4000 грн.(а.с.56).

Також судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку у міській дитячій стоматологічній поліклініці, що підтверджується довідкою від 28 вересня 2015 року № 244 та у зв`язку із встановленим діагнозом потребує лікування необхідного для нормалізації положень зубів та жувальних функцій за допомогою ортодонтичної апаратури, а саме встановлення брикет-системи, вартістю 40 000 грн.

Так, звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 , вказуючи на те, що відповідач добровільно участі в утриманні дитини не приймає, ухилятися від своїх батьківських обов`язків щодо утримання їхнього сина, а розмір доходів, які вона отримує, не дає їй можливості самостійно забезпечувати сина усім необхідним для його повноцінного розвитку та лікування, просила стягнути з відповідача у примусовому порядку аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від його доходів.

Зокрема, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України позивач та відповідач зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Зокрема, положеннями 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 2, 3 ст. 181 СК України).

Крім того, ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, визначено, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При цьому, відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ст.ст. 183,184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі.

У пункті 17 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Зважаючи на вказані вимоги закону, аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо.

Відповідно у першому випадку суд вправі стягувати аліменти у частці від сталого, постійного доходу чи у другому, - у твердій грошовій сумі, зважаючи на нерегулярність доходу, його мінливість, тощо.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України).

Як убачається з матеріалів справи, а саме довідок, наданих позивачем та представником відповідача, відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, працює на посаді майстра виробничого навчання кафедри військової підготовки Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича та регулярно отримує заробітну плату, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 10 липня 2015 року та довідкою про доходи від 8 липня 2015 року № 748, відповідно до якої дохід ОСОБА_2 за період з січня по червень 2015 року становить 17805 грн. 78 коп. (а.с. 39-40).

Крім того, ОСОБА_2 з лютого 2015 року призвано за мобілізацією до Збройних Сил України та ураховуючи положення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року за відповідачем збережено місце роботи та середній заробіток й відповідно на даний час останній перебуває на військовій службі у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , де також отримує щомісячно заробітну плату, розмір якої за період з березня по травень 2015 року становить 14 098 грн. 01 коп. (а.с. 37-39, 41, 53).

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 2005 року є пенсіонером Збройних сил України та отримує відповідну пенсію, розмір його пенсійного забезпечення становить 1683 грн. 94 коп. щомісячно.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, отримує постійний стабільний заробіток, а отже розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача слід визначати саме в частці від його доходів. При цьому, відповідачем в розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання сина, а також доказів щодо перебування на його утриманні інших дітей або непрацездатних батьків та доказів щодо стану його здоров`я та існування боргових зобов`язань, а тому суд приходить до висновку про можливість сплати останнім аліментів утримання сина.

Також судом при визначенні аліментів враховується й те, що позивачка офіційно працевлаштована, працює у ФОП ОСОБА_5 на посаді продавця та згідно довідки про доходи, її сукупний дохід за період з січня 2015 року по серпень 2015 року становить 9 760 грн. (а.с.54).

При цьому, доводи позивача про існування заборгованості по сплаті комунальних послуг за гуртожиток, в якому офіційно зареєстровані як вона, так і відповідач, та розмір якої також має бути врахований при визначенні розміру аліментів на дитину, то суд їх вважає безпідставними, оскільки питання щодо оплати за комунальні послуги регулюються іншими норами матеріального права, а позивачем доказів того, що дана заборгованість фактично сплачена нею одноособово, суду не надано.

Таким чином, враховуючи матеріальний стан сторін, інтереси неповнолітнього сина, стан його здоров`я та необхідність лікування, а також обов`язок обох батьків утримувати дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі ? частці від усіх його доходів щомісячно і до досягнення сином повноліття. При цьому, при визначенні такого розміру аліментів, судом також враховується й те, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу сину, що підтверджується випискою з кредитних карток та квитанціями про переказ коштів на рахунок сина.

За таких обставин, суд оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6, 7, 18, 180-184, 191, 200 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 64, 88,174, 212 -215, 218, 294, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 18 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяця допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало