АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3763/15 Справа № 199/9164/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

01 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Лаченкової О.В.

при секретарі - Левцунові І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулося ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором /а.с.1-4/.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2015 року в задоволені позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено /а.с.48/.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, та рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с. 53-56/.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента

Відповідно ст..256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно ст..266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6720,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Між тим, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та також Тарифами складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві /а.с.9/

Відповідно п. 9.3 Умов визначено, що картка відкрита на невизначений строк, крім випадків, установлених пунктами 9.6, 9.7 Умов договору. У цих пунктах, а також у пунктах 9.1., 9.4. Умов вказано, в яких випадках дія картки припиняється та з якого часу у кредитора виникає право на примусове стягнення заборгованості та в якому порядку.

Згідно п. 9.4. Умов у випадку наявності перевитрат платіжного ліміту по карті та непогашення їх клієнтом протягом 6 місяців, карта закривається та її наступне відновлення можливе лише після повного погашення заборгованості.

Тобто пунктами 9.3, 9.4, 9.6, 9.7 Умов, визначено порядок припинення дії кредитної карти в окремих випадках, а саме: у разі невиконання кредитором зобов'язань щодо виплати кредиту.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, сальдо простроченої заборгованості виникло - 01 серпня 2008 року та в подальшому порушення відповідачем умов укладеного договору щодо сплати знятих кредитних коштів, виникла заборгованість, яка не була погашена відповідачем протягом 6 місяців, тобто платіжна карта відповідача повинна бути закрита зі спливом встановленого 6 місячного строку відповідно до вищезазначених умов укладеного між сторонами договору.

Між тим, відповідно п.9.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Однак, пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений. Оскільки після закінчення строку дії договору банк не видавав відповідачу грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 19 лютого 2008 року не виконав, відсутні підстави вважати що договір було пролонговано, тобто термін дії спірного договору визначається строком 12 місяців відповідно до його умов. Такої ж позиції дотримується й Верховний суд України у своїй постанові від 25 вересня 2014 року під час розгляду справи № 6-103 цс 14.

Отже, приймаючи до уваги той факт, що договірні відносини сторін виникли 19 лютого 2008 року та термін дії спірного договору визначається строком 12 місяців відповідно до його умов. Між тим, під час дії договору станом на 01 серпня 2008 року виникло сальдо простроченої заборгованості, яка не була погашена у строки визначені договором та платіжна карта відповідача повинна бути закрита зі спливом встановленого 6 місячного строку. Отже, перебіг загальної позовної давності почався зі спливом вказаного строку, а саме з 1 лютого 2009 року. Таким чином, трирічний строк позовної давності за вимогами, що випливають з умов договору № б/н від 19 лютого 2008 року закінчився 1 лютого 2012 року. Але позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права лише 30 жовтня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись нормами ст..257, 261 та 267 прийшов до правильного висновку про застосування позовної давності до даних правовідносин, оскільки.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що згідно спірного кредитного договору відповідач отримав кредитну картку зі встановленим строком дії до січня 2012 року, на підтвердження чого надав данні з банківського програмного комплексу «Приват48» /а.с.57/, що свідчить про початок перебігу позовної давності саме з січня 2012 року не можуть бути прийняті до уваги. З тих підстав, що з зазначеного документу вбачається, що дата відкриття картки 16 січня 2008 року, тоді як кредитний договір було укладено 19 лютого 2008 року. Враховуючи зазначене даний документ колегія суддів не може прийняти в якості доказу, оскільки він суперечить матеріалам справи.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку відповідно до норм ЦПК України та є такими, що відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Лаченкова О.В.