Справа №487/7408/14-ц 26.03.2015 26.03.2015
Провадження №22-ц/784/715/15
Головуючий першої інстанції Боброва І.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Леванчук О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Леванчука О.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

секретар судового засідання Свіщук О.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Солоцького Д.О.,

прокурора Кадєєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2015 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

24 липня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Третьої державної нотаріальної контори, Державної реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції про зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач зазначала, що після смерті її батька ОСОБА_5 та його матері (баби позивача) ОСОБА_6 успадкувала житловий будинок АДРЕСА_1

Між тим, право власності на цей будинок незаконно отримала та зареєструвала на своє ім'я ОСОБА_7

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2013 року свідоцтво про право власності на спірний будинок, видане ОСОБА_7 було скасовано.

Однак, нотаріальна контора незаконно відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на спірний будинок, а державний реєстратор відмовив у скасуванні реєстрації права власності за ОСОБА_7 та у реєстрації права власності на цей же будинок на її (позивача) ім'я.

Посилаючись на викладене, просила задоволити позов у повному обсязі, скасувавши незаконну реєстрацію за ОСОБА_7 в реєстрі речових прав на майно та вилучивши свідоцтво на право власності як недійсне. Також просила визнати незаконною (безпідставною) відмову Державної реєстраційної служби в виконанні своїх обов'язків про внесення достовірних відомостей до реєстрів майнових прав, зобов'язати видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний будинок та свідоцтво про право власності на нього ж, а також зобов'язати нотаріуса та реєстраційну службу зареєструвати право власності на спірний житловий будинок та видати свідоцтво про право власності на спадщину ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2014 року відмовлено у відкритті провадження в частині вимог до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори в частині скасування реєстрації за ОСОБА_7 права власності на житловий будинок та в частині вимог до Державної реєстраційної служби про визнання незаконними дій і зобов'язання вчинити певні дії.

Відкрито провадження в частині позовних вимог до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом та вчинення певних дій.

21 жовтня 2014 року прокурор Заводського району м. Миколаєва заявив про вступ до участі у справі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2015 року провадження в частині вимог щодо зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом та вчинення певних дій закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В апеляційній скарзі позивач та її представник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та безпідставне перешкоджання доступу до правосуддя просили ухвалу скасувати та розглянути позов як суд першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2, прокурора, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриваючи провадження у справі з вказаних підстав, суд першої інстанції вважав, що рішеннями Заводського районного суду м. Миколаєва 27 травня 2014 року та апеляційного суду від 23 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради, Третьої державної нотаріальної контори, Державної реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_7 про скасування реєстрації, витребування майна, стягнення суми, виселення, визнання права власності в порядку спадкування, зобов'язання вчинити певні дії вже вирішено спір щодо вчинення Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою дій з видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому, вважав, що провадження у даній справі необхідно закрити.

Однак, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції є передчасним з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_4 просила:

- скасувати незаконну реєстрацію за ОСОБА_7 в реєстрі речових прав на майно та вилучити свідоцтво на право власності як недійсне;

- визнати незаконною (безпідставною) відмову Державної реєстраційної служби в виконанні своїх обов'язків про внесення достовірних відомостей до реєстрів майнових прав;

- зобов'язати видати свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок по АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності на нього ж;

- зобов'язати нотаріуса та реєстраційну службу зареєструвати право власності на спірний житловий будинок та видати свідоцтво про право власності на спадщину ОСОБА_6 та ОСОБА_5

У відкритті провадження в частині вимог до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори щодо скасування реєстрації за ОСОБА_7 права власності на житловий будинок та до Державної реєстраційної служби про визнання незаконними дій і зобов'язання вчинити певні дії суд першої інстанції відмовив. Інші вимоги позовної заяви вважав такими, що відповідають ст. ст. 119, 120 ЦПК України, а тому відкрив провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2014 року позов ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради, Третьої державної нотаріальної контори, Державної реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_7 про скасування реєстрації, витребування майна, стягнення суми, виселення, визнання права власності в порядку спадкування, зобов'язання вчинити певні дії був задоволений частково.

Зобов'язано Державну реєстраційну служби Миколаївського міського управління юстиції зареєструвати скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане на ім'я ОСОБА_7 відповідно до постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2013 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на спірний житловий будинок. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням та ухвалою апеляційного суду від 23 вересня 2014 року вказане рішення місцевого суду скасовано. Закрито провадження в частині вимог про зобов'язання Державну реєстраційну службу зареєструвати скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане на ім'я ОСОБА_7 У частині задоволення позову про визнання права власності в порядку спадкування ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Рішення в частині вимог щодо виселення, витребування майна, стягнення матеріальної шкоди, про зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину залишено без змін.

Однак, суди в межах зазначеного спору не приймали рішення стосовно вимог про ОСОБА_4 про зобов'язання Третю Миколаївську державну нотаріальну контору видати їй свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок.

Тому відсутні були підстави для закриття провадження в цій частині позовних вимог відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

За таких обставин, оскаржувана ухвала на підставі ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з поверненням справи до того ж суду першої інстанції для розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_2 задоволити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2015 року скасувати, а справу повернути до того ж суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Судді: