Справа № 428/3290/15-ц
Провадження № 22ц/782/467/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: Коротких О.Г.

суддів: Орлова І.В., Стахової Н.В.

при секретарі: Коротенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Кредитної спілки «Добробут» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.05.2015року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ВДВС Сєвєродонецького міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності, зняття арешту з майна, зобов»язання повернути майно,

Встановила:

У квітні 2015року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ВДВС Сєвєродонецького міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності, зняття арешту з майна, зобов»язання повернути майно, посилаючись на те, що вона на підставі рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13.03.2014року є власником автомобілів: НОМЕР_1 та ВАЗ21099-20 СПГ, д/н НОМЕР_2. Транспортні засоби знаходяться під арештом, накладеним державним виконавцем ВДВС Сєвєродонецького МУЮ на майно боржника ОСОБА_2 Відповідач не зняв арешт з майна за її заявою, тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого права власності.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.05.2015року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Суд визнав за ОСОБА_1 право власності на автомобілі: НОМЕР_1 та ВАЗ21099-20 СПГ, д/н НОМЕР_2 і зняв з них арешт. Вимоги про зобов»язання відповідача повернути ОСОБА_3 автомобілі залишені без задоволення.

З апеляційною скаргою звернулася Кредитна спілка «Добробут», яка не була учасником процесу підчас розгляду справи. Апелянт вважає, що його права порушені, оскільки арешт на спірне майно накладено за виконавчим листом №2-2446 від 17.09.2010року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Добробут» боргу в сумі 35662,74грн. КС «Доробут» є стороною виконавчого провадження, спірні правовідносини стосуються їх інтересів, а тому апелянт просить рішення суду змінити, визнати КС «Добробут» третьою особою, відмовити позивачу в частині вимог про зняття арешту з автомобілів і поновити арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст..213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно з законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

Відповідно до ст..309 ЦПК України підставами для скасування рішення сулу першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1/ неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2/ недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3/ невідповідність висновків суду обставинам справи;

4/ порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права;

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з вимог ст.392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Суд також дійшов висновку, що відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна є обмеженням права власності боржника на певне майно з метою забезпечення реального виконання рішення і арешт має застосовуватися тільки до того майна, що належить боржнику, а тому він має бути знятим.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця ВДВС Сєвєродонецького міського управління юстиції від 04.11.2010року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-2446 від 17.09.2010року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Добробут» боргу в сумі 35662,74грн. Згідно акту опису і арешту майна від 13.01.2011року державним виконавцем накладено арешт на майно ОСОБА_2 у вигляді автомобілів: НОМЕР_1 та ВАЗ21099-20 СПГ, д/н НОМЕР_2, які зберігаються за договором довгострокового зберігання транспортного засобу на автостоянці «Круїз» від 23.09.2010року/а.с.63-65/. Апелянт є стороною виконавчого провадження.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 13.03.2014року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту сумісного проживання і розподіл майна позивач визнана власником автомобілів: НОМЕР_1 та ВАЗ21099-20 СПГ, д/н НОМЕР_2.

Таким чином, вбачається, що суд першої інстанції не звернув уваги, що спірні правовідносини стосуються не тільки третьої особи ОСОБА_2, а і КС «Добробут», яка є стягувачем у виконавчому провадженні, в межах якого накладено арешт на спірне майно у вигляді транспортних засобів, чим порушив її права.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Крім цього, ст.11. ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції не дотримався цих вимог процесуального закону, порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства, а тому рішення не відповідає вимогам закону.

Вимоги апелянта щодо визнання його третьою особою, рекомендацій ВДВС Сєвєродонецького міського управління юстиції, поновлення арешту спірного майна не грунтуються на нормах процесуального права і не входять до компетенції апеляційної інстанції.

Судова колегія вважає, що інші доводи апеляційної скарги не підлягають розгляду, оскільки вони стосуються законності і обгрунтованості рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309,316 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Добробут» задовольнити, рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.05.2015року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає чинності негайно та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: