Справа № 2-о/489/67/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.

при секретарі - Бреженюк Н.С.

за участю:

представника заявниці - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Вказувала на те, що її батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві власності належала АДРЕСА_1, по 1/2 частині кожному. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, спадщину після якого прийняла його дружина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявниці - ОСОБА_4 Після її смерті відкрилась спадщину у вигляді вищезазначеної квартири в цілому, яку прийняли заявниця ОСОБА_2 та її сестра ОСОБА_6 Однак на теперішній час оформити свої спадкові права належним чином заявниця не має можливості, оскільки в написанні по батькові її матері в різних документах допущено помилки. А саме в свідоцтвах про народження дітей та про реєстрацію шлюбу з її чоловіком по батькові померлої вказано як "ОСОБА_4", а в свідоцтві про смерть - "ОСОБА_4". Вказана помилка, на переконання заявниці, виникла при отриманні померлою паспорта громадянина України. Виправити її на теперішній час неможливо. В зв`язку зі вказаними розбіжностями нотаріус відмовив заявниці у видачі Свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_2 просить суд встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3. "ОСОБА_4" і ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Червоноуфімськ та 17.11.1956 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 - є одна й та сама особа.

В судовому засідання представник заявниці заявлені вимоги підтримав.

Представник заінтересованої особи Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши докази, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась "ОСОБА_4" ( рос.мовою).

17.11.1956 р. "ОСОБА_4" зареєструвала шлюб з "ОСОБА_3". Після укладення шлюбу змінила прізвище на "ОСОБА_4". (рос.мовою)

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є доньками ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 30.06.1993 р., виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві власності належить АДРЕСА_1, в рівних частках, по 1/2 частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3. Спадщину після його смерті у вигляді 1/2 частки АДРЕСА_1 прийняла дружина - ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді АДРЕСА_1 в цілому.

У встановленому законом порядку спадщину, після смерті ОСОБА_4 прийняли її доньки - ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Відповідно до ст. 46 ЗУ "Про нотаріат" нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.12.2014 р. заявниці ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування після смерті її матері, оскільки наданий спадкоємицею правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а саме Свідоцтво про право власності на житло від 30.06.1993 р. не встановлює належність нерухомого майна спадкодавиці (ОСОБА_4), оскільки власником зазначена "ОСОБА_4".

Як вбачається з документів, вказані розбіжності в написанні по - батькові померлої виникли при отриманні нею паспорта громадянина України в 1997 р., оскільки в її особистих документах до того часу її по - батькові завжди було вказано як " ОСОБА_4", а в паспорті і в наступних документах - " ОСОБА_4".

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті та інші.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В обґрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що встановлення юридичного факту, про який вона просить, дає їй можливість оформити свої спадкові права після смерті матері.

Враховуючи вищевикладене та те, що іншим шляхом захистити права заявника неможливо, суд вважає заявлені вимоги такими,що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 60, 212, 214, 256, 258 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3. "ОСОБА_4" і ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Червоноуфімськ та 17.11.1956 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 - є одна й та сама особа.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: