Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Домніцького В.В.,

при секретарі судового засідання - Єфремової М.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, -

В С Т А Н О В И В :

29.10.2014 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона, будучи донькою відповідача, продовжила навчання, однак, так як її матір є непрацюючою, ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги. Вказує, що відповідач у добровільному порядку коштів на її утримання не надає, на підставі чого вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь у зв'язку з продовженням навчання в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до закінчення навчання чи до досягнення 23-річного віку, в залежності яка з цих обставин настане першою, стягнувши при цьому з відповідача додатково аліменти в розмірі 1000,00 грн. за період, що передує пред'явленню позову - за останні 3 роки.

15.12.2014 року відповідач надав суду письмові заперечення, згідно яких зазначив, що станом на березень місяць 2013 року ним добровільно, за усною домовленістю з матір'ю відповідача, сплачувались аліменти на утримання доньки за рахунок власних заощаджень, однак, оскільки будь-яких доходів протягом 2011-2014 років він не отримував та не отримує, він не має можливості надавати матеріальну допомогу своїй доньці.

26.12.2014 року позивач уточнила позовні вимоги, зазначивши, що у зв'язку з продовженням навчання просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з дня пред'явлення позову та до закінчення навчання чи до досягнення 23-річного віку, в залежності яка з цих обставин настане першою.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, у своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, однак, враховуючи причини неявки відповідача, беручи до уваги, що згідно письмових заперечень від 15.12.2014 року відповідач зазначив, що не має можливості з'явитись на судових розгляд справи, суд ухвалив провести розгляд справи за його відсутності, за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2002 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишилась на проживання з матір'ю - ОСОБА_3.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення нею повноліття, а в разі продовження навчання - до досягнення 23 років, не зверталась.

11.10.2012 року ОСОБА_2, громадянин України, та ОСОБА_4, громадянка Канади, зареєстрували шлюб, від якого подружжя має малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено, що з 19.11.2013 року ОСОБА_2 проживає в Канаді, являється непрацюючим, будь-яких доходів не отримує.

Разом з тим, як вбачається із довідки ДВНЗ «Ужгородський національний університет» № 234 від 23.09.2014 року, ОСОБА_1 з вересня місяця 2014 року є студентом 1 курсу за скороченим терміном навчання денного відділення за напрямом підготовки «Фінанси і кредит» економічного факультету ДВНЗ «Ужгородський національний університет».

Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 191 СК України регламентовано, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Беручи до уваги, що відповідач являється непрацюючим, доходів не отримує, враховуючи наявність у ОСОБА_2 малолітньої дитини від другого шлюбу, суд вважає, що заперечення відповідача, виходячи із вимог ст.ст. 182, 199, 200 СК України, заслуговують на увагу.

Так як позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявності обставин, передбачених ст. 191 СК України, та не спростовано зазначених вище висновків суду, враховуючи, що клопотань про витребування додаткових доказів позивачем не заявлялось, суд виходячи із наявних в матеріалах справи доказів прийшов до переконання, що ОСОБА_2 не має можливості надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1, яка продовжує навчання, а підстави для стягнення аліментів за період, що передує пред'явленню позову відсутні, у зв'язку з чим у задоволенні вимог позивача слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню відповідно до ст. 88 ЦПК України.

У відповідності до ст. 218 ЦПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218, 294, ЦПК України та ст.ст. 180-182, 199 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий В.В. Домніцький