Справа№592/5969/15-ц
Провадження №2/592/1834/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1,

при секретарі- Гусарової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та інфляційних витрат за несвоєчасну виплату заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» , в якому просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку та інфляційні витрати за несвоєчасну виплату заробітної плати

Свої вимоги мотивує тим, що з15.03.2012 року по 11.09.2013 року працював у ПАТ Ідея Банк на посаді директора регіонального сектору теренової віндикації відділу віндикащї Департаменту віндикації.

На день звільнення адміністрація банку з позивачем не розрахувалась, в зв'язку з чим, на теперішній час заборгованість по заробітній платі складає 42 000 грн. В добровільному порядку відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі.

Рішенням Ковпаківського районного суду Сумської області від 19.06.2014 р. у цивільній справі №592/10869/13-ц з відповідача на користь позивача стягнено заборгованість по заробітній платі, не виплачену при звільненні, в розмірі 42000 грн., за період роботи позивача з 03.09.2012 р. по 11.09.2013 р.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 07.08.2014 р. у цивільній справі № 592/10869/13-ц за апеляційною скаргою ПАТ Ідея Банк, рішення Ковпаківського районного суду Сумської області від 19.06.2014 р. скасовано.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.04.2015 року у цивільній справ №592/10869/13-ц за касаційною скаргою ОСОБА_2, рішення апеляційного суду Сумської області від 07.08.2014 р скасовано, а рішення Ковпаківського районного суду Сумської області від 19.06.2014 р. у цивільній справі №592/10869/13-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ Ідея Банкстягнення заробітної плати не виплаченої при звільненні в розмірі 42 000 грн., залишено в силі.

Станом на 30.06.2015 року заборгованість по заробітній платі відповідачем не виплачена.

18.06.2015 року на адресу Начальника Відділу ДВС Галицького районного управління юстиції міста Львів - ОСОБА_3 направлена заява про прийняття до примусового виконання виконавчий лист № 592/10869/13-а від 16.06.2015 р., виданий Ковпаківським районним судом м.Суми.

На підставі викладеного позивач вважає, що відповідач повинен сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 627 днів затримки розрахунку з 11.09.2013 року по 30.06.2015 рік, в сумі 72 168,51 грн.. Складова розрахунку:3500 грн. ( спірна сума середньомісячної заробітної плати): 30,4 діб ( середньо річна кількість днів в місяці) =115 грн. 13 коп. (середньоденна заробітна плата); 115 грн. 13 коп. (середньоденна заробітна плата) х 627 днів (дні затримки розрахунку) =72 тис. 186 грн.51 коп.

В результаті затримки відповідача у виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 42 000 грн., з врахуванням зведеного індексу інфляції в розмірі 176,932%, я поніс інфляційні втрати в сумі 32 тис.311 грн.49 коп.

Складова розрахунку: 74 311,49 (сума боргу з врахування інфляції) - 42 000 ( сума невиплаченого боргу при звільнені) = 32 511 грн.49 коп.

Позивні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на суму 72 168 грн. 51 коп. та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату заробітної плати на суму 32 511 грн.49 коп. базуються виключно на законах України та нормативно-правових актах, які регулюють правові відносини між роботодавцями та працівниками.

Позивач в судовому засіданні доводи і вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі з підстав , зазначених в позові.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення проти позовних вимог, а саме вважає, що позов є безпідставним та не підлягає задоволенню, оскільки 24 червня 2015 року державним виконавцем Галицького ВДВС Львівського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №592/10869/13ц, виданим 16 червня 2015 року, про стягнення з ПАТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 заборгованості із заробітної плати у розмірі 42000 грн.

Зазначену постанову відповідач отримав 30 червня 2015 року. Після відрахування з належної до стягнення суми податків та зборів, на виконання вищезазначеної постанови державного виконавця банком було перераховано на рахунок виконавчої служби Галицького району м. Львова 32982 грн. 66 коп. за меморіальним ордером від 02 липня 2015 року. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь 42 000 грн. заборгованості заробітку не підлягає задоволення. Також оскільки відповідач, виконав постанову державного виконавця про виплату котів за рішенням суду негайно після отримання, не прострочивши, таким чином, відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат.Просить розглянути справу за відсутності їх представника.

Вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Ідея Банк» з 15.03.2012 року по 11 вересня 2013 року директором регіонального сектору теренової віндикації відділу віндикащї Департаменту віндикації.

Рішення Ковпаківського районного суду Сумської області від 19.06.2014 р. з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 42000 грн., яка утворилась за період роботи позивача з 03.09.2012 р. по 11.09.2013 р.(а.с.13-15)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.04.2015 року, рішення апеляційного суду Сумської області від 07.08.2014 р скасовано, а рішення Ковпаківського районного суду Сумської області від 19.06.2014 р. залишено без змін (а.с.17-19).

Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995р.

Відповідно до п.8 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року з наступними змінами передбачено нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно довідки відповідача від 11.12.2013р. заробітна плата позивача за останні два місяця роботи, що передували дню звільнення становить: липень 2013 р. становить 13141,95 грн, серпень 2013 р. - 3000 грн..Відпрацьовано позивачем в ці місяці по 22 дні .

Середньоденна заробітна плата позивача буде становити: (13141,95 грн + 3000,00 грн) : (22+22) = 366,86 грн..

Строк затримки розрахунку з 12.09.2013 р. по 30.06.2015 р. за встановленим 5-денним робочим тижнем роботи підприємства відповідача становить 455 робочих дні.

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку становить: 366 грн. х 455 дня = 166922,43 грн. Без урахування податків, які підлягають стягненню в обов»язковому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи , що позивачем заявлені вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки в розрахунку в сумі 72168,51 грн., сум само в заявленому розмірі і задовольняє вимоги позивача.

Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або повноваженого ним органу (особи).

Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»,компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

З у рахуванням індексів інфляції , які становили: у жовтня 2013 р.-100,4%, у листопаді-2013р.-100,20%, у грудні 2013р.-100,50%, у січні 2014р.- 200,20%, у лютому 2014 р.-100,60 %, у березні 2014р.-102,20%, у квітні 2014р. -103,30%, у травні 2014р.-103,80 %, у червні 2015р. -101,00%, у червні 2014р.-100,40%, у серпні 2014р.-100,80%, у вересні 2014р.- 102,90 %, у жовтні 2014р. 102,40%, у листопаді 2014р.-101,90 %, у грудні 2014р.-103,00%, у січні 2015р.- 103,10 %, у лютому 2015р.-105,30%, у березні 2015р.-110,80%, у квітні 2015р.-114,00%, у травня 2015р.- 114,00%. Індекс інфляції в цілому за період з жовтня 2013р. по травень 2015р. становить 176,932%.

Враховуючи наведене суд вважає, що компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги на користь ОСОБА_2 становить 74310,60 грн.. Однак , враховуючи , що позивачем заявлені вимоги в частині стягнення інфляційних ви трат в розмірі 32511,49 грн., то, відповідно до вимог ст. 11 ч.1 ЦПК України, стягненню підлягає саме сума , заялена позивачем.

Суд не погоджується з вимогою відповідача щодо необгрунтованості заявлених позивачем вимог , оскільки в судому засіданні встановлено доведення факту порушення прав позивача на оплату праці, що полягає у невиплаті йому на момент його звільнення. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку та інфляційні витрати в сумі 32511,49 грн. , а всього104680 грн. без урахування податків , які підлягають стягненню в обов»язковому порядку.

Твердження відповідача, що виконав постанову державного виконавця про виплату коштів за рішенням суду негайно після отримання, не прострочивши, таким чином, відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат, судом до уваги не береться .

Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог, що дорівнює 1046,80 грн.

Керуючись ст.116,117 Кодексу законів про працю України, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», ст.ст.3,10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 2018, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та інфляційних витрат за несвоєчасну виплату заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» ( 79059, м. Львів , вул.. Валова ,11) на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 72168,51 грн. та інфляційні витрати за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 32511,49 грн., а всього 104680 ( сто чотири тисячі шістсот вісімдесят) грн..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 1046,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку а апеляційний суд Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 10-ти днів з дня проголошення.

Рішення ,ухвалене в заочному порядку , може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача , поданою протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.М. Труханова