Справа № 177/120/14-ц
Провадження № 2/177/7/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 грудня 2015 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника тертої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа - ПрАТ «СК «УНІКА», про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою 20.01.2014 року та просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 на її користь 374,35 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою суду від 15.12.2015 року за заявою позивача позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 374,35 грн., завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, - залишені без розгляду (а.с. 160,161).

В зв'язку з відшкодуванням страховою компанією матеріальної шкоди в розмірі 259,70 грн., позивач та її представник просили стягнути з відповідача ОСОБА_5 10 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог вказували, що 08.09.2013 року мала місце ДТП за участю ОСОБА_5, який керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом, здійснив небезпеку, здійснив наїзд на ОСОБА_1, в результаті чого їй було заподіяно легкі тілесні ушкодження. В зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями, позивачу було завдано фізичний біль, душевні переживання. В результаті ушкодження здоров'я, звичний для ОСОБА_1 спосіб життя змінився, оскільки вона змушена була лікуватися, вживати заходів для захисту своїх порушених прав, оскільки відповідач жодної допомоги не надав, тому розмір моральної шкоди оцінено в 10000 грн. Не заперечували, що до страхової компанії з вимогами про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 не зверталася в силу своєї необізнаності.

Представник відповідача за довіреністю - ОСОБА_3 позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень стверджувала, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на випадок ДТП була застрахована, а отже вимоги позивача пред'явлені до неналежного відповідача. Крім цього, стверджувала про недоведеність причинного зв'язку між отриманими позивачем тілесними ушкодженнями та діями ОСОБА_5, зокрема у зв'язку з відмовою ОСОБА_1 своєчасно пройти судово-медичне обстеження та експертизу. Визнання його винуватим за ст.. 124 КУпАП ще не є доказом того, що внаслідок ДТП отримані тілесні ушкодження, адже за вказаною статтею передбачена відповідальність за спричинення пошкодження транспортних засобів. Тому вважала, що вимоги про відшкодування моральної шкоди безпідставні.

Представник третьої особи - ПрАТ "СК "Уніка" ОСОБА_4, в ході судового засідання підтвердив, що станом на 08.09.2013 року ПрАТ "СК "Уніка" та ОСОБА_5 перебували у договірних відносинах по обов'язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності ОСОБА_5, як водія транспортного засобу ДАЧІЯ-ЛОГАН АЕ 1176 СО. ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ "СК "Уніка" з заявою про відшкодування матеріальної шкоди, у зв'язку з чим їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 259,70 грн. З будь-якими іншими заявами, в тому числі про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 до ПрАТ "СК "Уніка" не зверталася.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, якими вони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказом в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статей 3, 11, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, який не є вичерпним. Серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів закон передбачає відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В судовому засіданні встановлено, що 08.09.2013 року о 14 годині, ОСОБА_5 керуючи автомобілем НОМЕР_2, по вул. Леніна в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, рухаючись заднім ходом створив небезпеку та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1, залишивши після цього місце ДТП, що підтверджується постановою Криворізького районного суду від 14.11.2013 року у справі № 177/3280/13-п (а.с. 7), яка в силу ч.4 ст. 61 ЦПК України є обов'язковою для суду при вирішенні спору про цивільно-правові наслідки дій особи, щодо якої її ухвалено. Факт належності вказаного автомобіля на праві власності ОСОБА_5 не заперечувалося сторонами та що видно з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження за № 0001009 (а.с. 11 вказаних матеріалів).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 при керуванні автомобілем НОМЕР_2 , станом на 08.09.2013 року була застрахована ПрАТ "СК "Уніка", згідно договору страхування АЕ 704166 від 17.11.2012 року зі строком дії до 16.11.2013 року, що підтверджується повідомленням МТСБУ (а.с. 110-111) та письмовими поясненнями ПрАТ "СК "Уніка" (а.с. 131-132).

За вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості до ЄРДР, однак провадження закрито постановою старшого слідчого СВ Криворізького РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 11.10.2013 року, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, зокрема через не встановлення ступеня тяжкості отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_1, через її неявку для проходження судово-медичної експертизи (а.с. 8-10). Вказана постанова слідчого не оскаржена, що не заперечували представники сторін та позивач.

В результаті вказаної ДТП ОСОБА_1 було заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівого ліктьового суглобу, що підтверджується висновком спеціаліста № 3078 від 09.12.2013 року (а.с. 13) та висновком експерта № 1473 від 09.07.2014 року (а.с. 57-58), в яких зафіксовано характер тілесних ушкоджень, їх тяжкість та підтверджено вірогідність їх виникнення при обставинах даної ДТП.

Наявність у позивача інших тілесних ушкоджень, які б перебували у причинному зв'язку з вказаною ДТП, зокрема у вигляді ЧМТ та забою грудної клітини, перед судом не доведена. Як вбачається з довідки травмпункту № 2 Криворізької МКЛ № 2 ДОР № 006230/9104 від 08.09.2013 року (а.с. 11) ОСОБА_1, на підставі її скарг, було поставлено попередній діагноз: забій, забійна рана лівого ліктьового суглобу, ЗТГ, забій грудної клітини та ЗЧМТ, з яких підтвердження знайшов лише діагноз: забійна рана лівого ліктьового суглобу, що підтверджується вище вказаними висновками спеціаліста та експерта (а.с. 138) та результатами огляду лікарів (а.с. 138 зворот). Допитаний в судовому засіданні експерт Бондаренко стверджував, що в медичних документах ОСОБА_1 не зафіксовані інші тілесні ушкодження, об'єктивні ознаки ЗЧМТ та ЗГТ - відсутні. Також підтвердила, що не виключена можливість утворення забійної рани лівого ліктьового суглобу у потерпілої ОСОБА_1 при механізмі ДТП та відповідає даті 08.09.2013 року.

Допитана як свідок сімейний лікар ОСОБА_6 суду пояснювала, що вона надавала медичну допомогу ОСОБА_1 в 2013 році, яка вказувала на те, що тілесні ушкодження вона отримала внаслідок ДТП. Свідок ОСОБА_7 також підтвердила той факт, що вона бачила, як ОСОБА_1 витягували з під автомобіля, яким керував ОСОБА_5 ОСОБА_7 і сам ОСОБА_5 в своїх поясненнях, які містяться в матеріалах кримінального провадження за № 00010009 підтвердив те, що він рухаючись заднім ходом відчув удар в задню частину автомобіля, та вийшовши з автомобіля, позаду автомобіля побачив ОСОБА_1, яка сиділа на землі. Крім того, в постанові про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності від 14.11.2013 року зазначено чітко, що саме він скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1, постанова не оскаржена, набрала чинності та є преюдиційною.

Заперечення представника ОСОБА_3, в частині не доведення наявності причинного зв'язку між протиправними діями ОСОБА_5 та легкими тілесними ушкодженнями ОСОБА_1, у вигляді забійної рани лівого ліктьового суглобу, суд розцінює критично, оскільки вони спростовуються сукупністю вище вказаних доказів, досліджених у судовому засіданні.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Стаття 1187 ЦК України, визначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судом встановлено факт протиправних дій ОСОБА_5 по керуванню джерелом підвищеної небезпеки, в результаті яких, було заподіяно ушкодження здоров'ю ОСОБА_1 Отримані ушкодження, а саме забій ліктьового суглобу, який потребував накладення 2 швів (а.с. 33-34), спричинив фізичний біль позивачу, а тому суд вважає доведеним факт заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди з вини ОСОБА_5

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1, суд враховує характер допущеного порушення, яке є необережним, ступінь вини ОСОБА_5, характер та тяжкість отриманих тілесних ушкоджень, які є легкими, ступінь фізичного болю та страждань, яких зазнала позивач в результаті ушкодження здоров'я, їх тривалість,та виходячи з принципів розумності і справедливості, вважає, за необхідне визначити розмір моральної шкоди заподіяної ОСОБА_1 2 000 грн.

Також в результаті протиправних дій ОСОБА_5, позивачем було понесено матеріалі збитки в розмірі 259,70 грн. - на придбання медикаментів, які відшкодовані страховою компанією (а.с. 14,140), а також витрати на оплату послуг за видачу висновку спеціалісті в розмірі 114,65 грн. (а.с. 13,14), але за заявою позивача вимоги майнового характеру в розмір яких входить і сума 114,65 грн., залишені без розгляду (а.а.161).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до преамбули Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній на момент укладення договору страхування), вказаний Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Стаття 22 Закону (в редакції чинній на момент укладення договору), передбачала, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті

дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої

особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода,

передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного

кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України . При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування,

визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком,

сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної

пригоди.

Пункт 9.3 ст. 9 Закону визначає, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Тобто, на страховика Законом, який діяв на момент зазначеної ДТП, покладався обов'язок відшкодувати моральну шкоду в розмірі що не перевищує 5000 грн. (100000 грн. ліміт страхової суми за шкоду заподіяну здоров'ю потерпілого х 5% / 100%), решту має сплачувати винна особа.

В порушення вказаних вимог Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач не звернулася до ПрАТ "СК "Уніка" з заявою про відшкодування моральної шкоди, не звернулася і до суду з вказаними вимогами до ПрАТ "СК "Уніка", хоча розмір моральної шкоди визначений судом складає 2 000 грн., тобто знаходиться в межах лімітів визначених п. 22.3 ст. 22 Закону. Натомість позивач пред'явила вказаний позов до ОСОБА_5, який в даному випадку лише у разі недостатньої суми в межах ліміту страхової компанії мав би сплатити тільки різницю. Але сума моральної шкоди визначена судом не перевищує ліміт, визначений вищеназваним законом.

У зв'язку з цим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_5, що не позбавить позивача права на звернення до страхової компанії, або суду з позовом до належного відповідача.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 16, 57, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа - ПрАТ «СК «УНІКА», про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: