Справа № 545/2311/15-ц
Провадження № 2/545/1284/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кіндяк І.С.

при секретарі: Блажієвській К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району Полтавської області, треті особи: Полтавська районна державна нотаріальна контора, відділ Держземагенства у Полтавському районі Полтавської області, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що після померлої ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна. Позивач звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно.

В судове засідання позивач не з»явився попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району та області до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі не заперечуючи проти задоволення позовних вимог.

Від третіх осіб до суду надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 06 липня 2014 року померла ОСОБА_3, про що 07.07.2014 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району складено відповідний актовий запис за №26 та видано свідоцтво про смерть.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на приватизовану земельну ділянку площею - 0,25 га., передану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по вул. Дружби, 24, в с-щі. Степне, Полтавського району.

Як встановлено, 25 березня 2002 року ОСОБА_3 склала заповіт, за яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла своєму синові - ОСОБА_1

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В установлений ст. 1269 Цивільного кодексу України строк спадкоємиць подав до Полтавської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини на майно померлої 06.07.2014 року ОСОБА_3.

Згідно довідки №02-14 від 06.08.2015 року, виданої Полтавською районною ДНК, на майно померлої 06.07.2014 року ОСОБА_3 заведена спадкова справа №221/2015, за заявою про прийняття спадщини за заповітом від ОСОБА_1.

Керуючись ст. 1297 ЦК України, позивач звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на приватизовану земельну ділянку площею - 0,25 га., передану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Дружби, 24, в с-щі. Степне, Полтавського району, де йому було розяснено, що свідоцтво не може бути видано в звязку з відсутністю правовстановлювального документа (державного акту на право власності на земельну ділянку), що посвідчує право власності спадкодавця на вказане майно.

Також нотаріус роз»яснив спадкоємцю, що відповідно до п. 4. ст. 25, п. 1 ст. 346 ЦК України, цивільна правоздатність ОСОБА_3 припинилась в звязку з її смертю, що унеможливлює оформити за нею право власності на земельну ділянку та видати право встановлювальний документ, і як наслідок позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину в установленому законом порядку.

Приватизована земельна ділянка площею - 0,25 га., що розташована в с- щі. Степне по вул. Дружби, 24, Полтавського району, та передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить гр. ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 22.03.2002 року Полтавською районною ДНК, зареєстрованого в реєстрі за №1-404.

Факт належності гр. ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га., що розташована в с-щі. Степне по вул. Дружби, 24, Полтавського району, та передана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, підтверджується також довідкою №892, виданою 05.08.2015 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської.

Отже, відсутність правовстановлюючого документу (державного акту), що засвідчує право власності померлої на приватизовану земельну ділянку позбавляє спадкоємця за заповітом можливості відповідно до вимог чинного законодавства оформити свої спадкові права на неї та одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ч. 3 ст.1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою

особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В звязку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи.

На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 60, 130, 174, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право власності на приватизовану земельну ділянку площею - 0,25 га., передану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с-щі. Степне по вул. Дружби, 24, Полтавського району, Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, якщо рішення було ухвалено без участі особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4