Провадження №2/263/1966/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Турченка О.В., при секретарі Грачовій О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, в якому зазначила, що 16.12.2013 р. було поновлено право власності її матері ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, яка раніше була зареєстрована за ОСОБА_3 У цей же день було укладено договір оренди даної квартири з ТОВ СП «Регалс» з щомісячною оплатою в розмірі 15000 грн. Проте ТОВ СП «Регалс» відмовилось оплачувати оренду з 17.12.2013 р. по 12.10.2014 р., оскільки квартира була зайнята за договором оренди з ОСОБА_3 ОСОБА_2, який був виселений з неї примусово виконавчою службою. У звязку з витребуванням майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 не змогла отримати прибуток у розмірі 147500 грн. Але 25.10.2014 р. вона померла, а тому позивачка як спадкоємиця просить стягнути на свою користь спричинену шкоду у зазначеному розмірі.

Позивачка у судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі.

Представник позивачки ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав та додатково пояснив, що ОСОБА_3 здав квартиру ОСОБА_2 в оренду з оплатою 1 грн. в місяць, тому останній тривалий час й не виїжджав з неї.

Відповідачі також надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 позов не визнав та пояснив, що позивачка не може успадкувати право на відшкодування збитків у не договірних зобовязаннях, оскільки жодний з відповідачів не був стороною договору оренди з ТОВ СП «Регалс». Окрім того, вищевказаний договір оренди є нікчемним за своєю правовою природою, оскільки суперечить вимогам закону. Також між його сторонами не підписувався акт прийому-передачі квартири. При цьому ОСОБА_2 був зареєстрований у спірній квартирі, а тому вправі був мешкати в ній до винесення судового рішення про виселення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.12.2013 р. за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно комплексному договору оренди від 16.12.2013 р. ОСОБА_4 передає вказану квартиру ТОВ СП «Регалс» у користування під розміщення офісу з щомісячною орендною платою в розмірі 15000 грн.

Постановою державного виконавця від 22.09.2014 р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.04.2014 р., виданого 19.06.2014 р., про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1. Дане виконавче провадження закінчено постановою державного виконавця 13.10.2014 р. у звязку з виконанням рішення суду 10.10.2014 р.

З листа приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 28.04.2015 р. вбачається, що єдиним спадкоємцем померлої 25.10.2014 р. ОСОБА_4 є ОСОБА_1

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставами свого позову ОСОБА_1 зазначені саме статті 390 та 1230 ЦК України.

Відповідно до ст.390 ЦК України власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним. Власник майна має право вимагати від добросовісного набувача передання усіх доходів від майна, які він одержав або міг одержати з моменту, коли дізнався чи міг дізнатися про незаконність володіння ним, або з моменту, коли йому було вручено повістку до суду у справі за позовом власника про витребування майна.

Разом з тим, позивачкою не доведено факту заволодіння майном її матері в період з 17.12.2013 р. по 12.10.2014 р. відповідачами, будь-які правовстановлюючі документи про набуття ними у вказаний період права власності (добросовісно чи недобросовісно) на квартиру АДРЕСА_1 суду не надані.

Також не доведено позивачкою, що відповідачі одержали або могли одержати доходи в розмірі 147500 грн. від недобросовісного володіння квартирою її матері, оскільки вони жодного відношення до укладеного договору оренди з ТОВ СП «Регалс» не мають, якому навіть не була передана спірна квартира за актом прийому-передачі.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях.

Проте у даному випадку жодних договірних зобовязаннях між померлою ОСОБА_4 та відповідачами позивачкою не зазначено.

У звязку з цим у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити через його безпідставність та необґрунтованість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Турченко