Справа № 357/8745/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Кричевська Н. В.,

за участю представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Біла Церква, справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення із службового житла, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд прийняти рішення про виселення громадянина ОСОБА_1 разом з членами сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква, Київська області та отримав службову квартиру згідно ордеру № НОМЕР_2 в складі сім`ї три особи, за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира перебуває на оперативному обліку квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква та використовується, як службове житло для проживання військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей. На даний час згідно Списків осіб, які безпідставно проживають у житлових приміщеннях Міністерства оборони України по КЕВ м. Біла Церква станом на 15.05.2015року, громадянин ОСОБА_1 вибув до нового місця служби, а тому на підставі ст. 124 Житлового кодексу Української PCP підлягає виселенню з службової квартири без надання іншого жилого приміщення.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити.

Відповідачі позов не визнали посилаючись на те, що квартира приватизована, іншого житла вони не мають, тому просять суд у задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, вивчивши та дослідивши надані суду письмові докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква, Київська області, перебував на квартирному обліку і згідно рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 366 від 09.11.2001 року та ордеру №004424 отримав квартиру в складі сім`ї із трьох осіб, за адресою: АДРЕСА_1 . Про те, що дана квартира є службовою не зазначено у вказаному рішенні та ордеру ( а.с.4-5).

Згідно наданого суду стороною відповідачів свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 19.03.2002 року спірна квартира була ними приватизована і належить відповідачам на праві спільної часткової власності ( а.с.29). Дані обставини також підтверджуються копією технічного паспорту та іншими матеріалами цивільної справи.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд . На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до вимог ст.. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У відповідності до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмеженим у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

На час розгляду справи акт приватизації спірної квартири і право власності відповідачів на зазначене житло є чинним.

Крім цього суд не приймає до уваги доводи позивача, що відповідач ОСОБА_1 вибув до нового місця служби, а тому на підставі ст. 124 ЖК України підлягає виселенню з службової квартири без надання іншого жилого приміщення, оскільки він звільнився в запас за станом здоров`я, що підтверджується копією наказу № 498 від 02.09.2008 року, має вислугу 20 років і 01 місяць (а.с.36).

Згідно ст.125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у ст. 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Враховуючи наведене позовні вимоги до задоволення не підлягають, тому керуючись ст.ст. 41,47 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, 9, 125, 150 ЖК України, 3.10,11,60, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :
В задоволені позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення із службового житла відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення иготовлений 15.09.2015 року.

Суддя А. П. Гапоненко