ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1125/15-ц
Провадження № 2/362/1130/15
У Х В А Л А

16.07.2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про прийняття до провадження зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тимчасове обмеження виїзду за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька,

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей закордон без згоди та супроводу батька та на виготовлення проїзних документів.

У судовому засіданні представником ОСОБА_2 ОСОБА_4 подано зустрічний позов про тимчасове обмеження виїзду за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька.

Представник позивача заперечував щодо прийняття до провадження зустрічної позовної заяви, оскільки вони не взаємоповязані.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об'єднання і роз'єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 123 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

З огляду на викладене, вважаю, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про тимчасове обмеження виїзду за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька, не є однорідними з позовними вимогами ОСОБА_3 про тимчасове обмеження виїзду за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька, на даному етапі розгляду справи суд не має можливості вирішувати питання про тимчасове обмеження виїзду за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька, оскільки зі змісту зустрічних вимог вбачається не згода з первісними вимогами, а також враховуючи стислі процесуальні строки, визначені для розгляду такої категорії справ, що призведе до затягування розгляду справи, суд вважає недоцільним прийняття його до провадження разом із первісним позовом ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 123-126 та 210 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тимчасове обмеження виїзду за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька.

Зустрічну позовну заяву повернути представнику ОСОБА_2 та розяснити, що ОСОБА_2має право звернутися до суду зі своїми вимогами з додержанням загальних правил щодо предявлення позову.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко