Єдиний унікальний номер 235/80/15-ц Номер провадження 22-ц/775/46/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 вересня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Космачевської Т.В.,

суддів: Курило В.П., Груіцької Л.О.,

при секретарі: Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську Донецької області апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 5 травня 2015 року та додаткове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», Управління праці соціального захисту населення Красноармійської міської ради про встановлення права на пільгу користування електроресурсами через міжміську електричну мережу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 5 травня 2015 року та додатковим рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», Управління праці соціального захисту населення Красноармійської міської ради про встановлення права на пільгу користування електроресурсами через міжміську електричну мережу відмовлено.

З рішеннями суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційні скарги, які разом з матеріалами цивільної справи надійшли до апеляційного суду Донецької області.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг зазначає, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, і тому неправильно встановлені правовідносини. Суд невірно переклав російське слово «восстановить» на «встановити», а його прохання до суду було поновити його права на пільгове споживання електроресурсами по місцю мешкання. У звязку з цим розглядались інші правовідносини і це призвело до помилкового результату. Апелянт вважає, що відповідачі порушили його право на пільги відповідно до ст. 22 Закону України «Про міліцію». Тому просить відшкодувати йому моральну шкоду та поновити його право на пільги відповідно закону.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать отримані ними телефонограми.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (а.с. 11-12). З довідки №14/27350 від 12.09.2012 року та повідомлення вбачається, що він є пенсіонером МВС та відповідно до Закону України «Про міліцію» має 50% пільгу по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива (а.с. 17, 18). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 7 серпня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», третя особо Управління праці соціального захисту населення Красноармійської міської ради про зобовязання урахувати 50% пільгову знижку та провести перерахунок у задоволенні позову відмовлено за його безпідставністю (а.с. 46-48).

Зазначені обставини сторонами по справі не оспорюються.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції суд виходив із того, що енергопостачальна організація нараховувала позивачу оплату за електричну енергію з урахуванням пільг, передбачених частиною четвертою статті 22 Закону України "Про міліцію", але в межах норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. Неповна оплата вартості спожитої електроенергії призвело до утворення заборгованості за неї, і подальшого відключення від електропостачання. Тому вимоги позивача, в тому числі і про відшкодування моральної шкоди, безпідставні.

Такий висновок суду є правильним, оскільки він відповідає нормам матеріального та процесуального права та обставинам справи.

Відповідно до Закону України «Про електроенергетику» споживачами енергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю, Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України 26 липня 1999 року №1357, які регулюють відносини між громадянами (споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником згідно з типовим договором про користування електричною енергією (п. 3), який у багатоквартирному будинку енергопостачальник укладає з кожним наймачем (власником) квартири (п. 5), а споживачу на правах власності або користування. При цьому, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються на підставі показань приладів обліку за діючими для населення тарифами (цінами) (п. 19), якими є визначена відповідно до нормативно-правових актів НКРЕ ціна (сукупність цін відповідно до часу доби) одиниці електричної енергії, що затверджуються постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до частини 4 статті 22 Закону України «Про міліцію» працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством.

За працівниками міліції, які звільнились зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

До 1 жовтня 2014 року, тобто до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 6 серпня 2014 р. №409, норми споживання житлово-комунальних послуг, у межах яких надаються пільги на їх оплату, у тому числі і обсяги пільгового споживання електричної енергії, встановлені постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати» №879 від 1 серпня 1996 року (зі змінами). Цією постановою передбачено, що зазначені пільги споживання електричної енергії на комунально-побутові потреби надаються в межах норм: - у сільських і міських населених пунктах (крім будинків, які обладнано електричними плитами і електроопалювальними установками) у розмірі 75 кВт/год. на сім'ю на місяць.

Отже, вирішуючи спори щодо реалізації прав працівників міліції на пільгове

споживання електричної енергії на підставі частини 4 статті 22 Закону України «Про міліцію», необхідно одночасно застосовувати норми споживання певних послуг.

Оскільки позивач просив зобовязати провести перерахунок вартості

спожитої електроенергії за останні три роки, тобто за період з 2012 року по 2014 рік (з моменту звернення до суду січень 2015 року), а його право було порушене, як він вважає, у жовтні 2014 року, тому має бути застосовані саме норми споживання електричної енергії, які закріплені у вищевказаної постанові в частині оплати пільгового споживання послуг.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, він у спірному періоді сплачував лише 50% за спожиту електричну енергію, без урахування норми, встановленої Кабінетом Міністрів України, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, з якою він не згодний.

Тому суд в частині відмови у задоволенні вимоги про перерахунок спожитої електроенергії правильно вирішив справу на підставі діючого у цей період чинного законодавства, тому підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення в цій частині не вбачається, і доводи апеляційних скарг безпідставні.

Крім того, слід зауважити, що лише нарахування заборгованості не порушує

прав позивача, оскільки таке нарахування не пред'явлено до стягнення в примусовому порядку.

Що стосується вимог про зобовязання оплати двократної вартості недови-

пущеної споживачу електричної енергії в розмірі 60,86 грн. у звязку з відключенням від електропостачання та відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що

позивач має заборгованість за спожиту електроенергію, тому у відповідача відповідно до п. 35 Правил користування електричною енергією для населення та договором, укладеним між сторонами, є право відключити споживача від енергопостачання. Позивач не навів переконливих доказів безпідставності дій відповідача.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»

передбачено право споживачів на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції).

Оскільки правовідносини у цій справі також регулюються Законом України

«Про захист прав споживачів», і з матеріалів справи не вбачається недоліків, або дефекту продукції, тому підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди

немає.

Довід апеляційної скарги про неправильний переклад у рішенні російського

слова «восстановить» є безпідставним і не впливає на законне рішення суду. Інші доводи апеляційної скарги позивача не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, доводи апелянта про

незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволені позову, є необґрунтованими, і висновків суду не спростовують.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, порушень

процесуального законодавства при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено, тому підстав для скасування рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 5 травня 2015 року та додаткове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 5 травня 2015 року та додаткове рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Судді: