Справа № 301/1806/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" жовтня 2015 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з будинку без надання іншого житла,
ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором №2901/09-2006 від 27.09.2009 року, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з будинку без надання іншого житла.
У відповідності до п.1.2. Договору, кредит було надано для: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, згідно якого відповідач придбав у власність нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: Іршавський район, с. Білки, вул. Пушкіна, 27; витрат страхувальника (позичальника) по договору страхування нерухомого майна та витрат, повязаних з оформленням кредиту.
Згідно п.п. 1.3.2., 4.3.3., 4.3.4. Договору, відповідач зобовязувався щомісячно сплачувати плату за управління кредитом протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (без урахування розміру відсотків, які позичальник повинен сплатити банку), а також необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 3.3.2., 3.3.3. Договору; у випадку порушення виконання зобовязань, передбачених договором, сплатити банку штрафні санкції, визначені у п.п.5.1.-5.2. кредитного договору.
Відповідно до п.5.1. та п.5.2. Договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.4.3.5. кредитного договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення; у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, за кожен випадок.
Згідно п.4.2.4 Договору, банк має право вимагати дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати відсотків, інших платежів та штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергового платежу у термін, визначений п.3.3.3 Договору.
У відповідності до п.1.4 Іпотечного договору вартість предмету іпотеки визначено у сумі 237421 грн.
Пунктом 3.1.5. Іпотечного договору передбачено право банку, у разі невиконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його, або вимагати від іпотекодавця дострокового виконання зобовязань, що випливають із кредитного договору. Відповідно до п.5.1. Іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, зокрема: якщо у момент настання строку виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитного договору строки суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті сум відсотків, та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором.
Представник позивача будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, згідно позовної заяви позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 4, 26, 32).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявився, про день, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений за місцем реєстрації відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не подав (а.с. 30, 31, 36).
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов'язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов'язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.
У відповідності до п.1.2. Договору, цільове призначення кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: Іршавський район, с. Білки, вул. Пушкіна, 27; витрат страхувальника (позичальника) по договору страхування нерухомого майна та витрат, повязаних з оформленням кредиту.
Згідно п.п. 1.3.2, 4.3.3., 4.3.4. Договору, відповідач зобовязувався щомісячно сплачувати плату за управління кредитом протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (без урахування розміру відсотків, які позичальник повинен сплатити банку), а також необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 3.3.2., 3.3.3. Договору; у випадку порушення виконання зобовязань, передбачених договором, сплатити банку штрафні санкції, визначені у п.п.5.1.-5.2. кредитного договору (а.с. 7).
Відповідно до п.5.1. та п.5.2. Договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.4.3.5. кредитного договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення; у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, за кожен випадок (а.с. 8).
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
Аналогічне передбачено і пунктом 4.2.4 кредитного договору, згідно якого банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п.3.3.3 договору (а.с. 8).
Дана сума боргу складається з:
-комісії за користування кредитом у сумі 9966,19 доларів США, що еквівалентно 211910,61 грн.;
-пені за прострочення сплати кредиту у сумі 2872389,30 грн.;
Згідно цього ж розрахунку боргу, останнє погашення відповідачем боргу відбулося 26.08.2008 року. У відповідності до п.3.3.3 Договору погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячними платежами до 20 числа кожного місяця. З даним позовом позивач звернувся до суду 02.09.2015 року.
За таких обставин суд вважає, що вимога позивача про дострокове стягнення з відповідача боргу за кредитним договором є підставною.
Що стосується вимоги банку про звернення стягнення за кредитним договором на іпотечне майно, суд приходить до наступного.
29 вересня 2006 року сторони уклали іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 50,80 кв.м., житловою площею 32,50 кв.м., за адресою: Закарпатська область, Іршавський район, с. Білки, вул. Пушкіна, 27, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з відстрочкою платежу. Вказаний договір посвідчений 28.09.2006 року приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстром №2797 та зареєстрований КП «Іршавське БТІ» на праві приватної власності 28.09.2006 року в реєстровій книзі №1, номер запису 248 (а.с. 9-11).
Пунктом 3.1.5. Іпотечного договору передбачено право банку, у разі невиконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його, або вимагати від іпотекодавця дострокового виконання зобовязань, що випливають із кредитного договору (а.с. 10).
Відповідно до п.5.1. Іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, зокрема: якщо у момент настання строку виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитного договору строки суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті сум відсотків, та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором (а.с. 10 на звороті).
Відповідно до ст. ст. 7, 11, 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, що було передбачено умовами договору, а також витрат, повязаних з предявленням вимоги, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Враховуючи наведене суд вважає, що позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованою.
Однак, згідно п.42 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця).
Відповідач зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.30).
Що стосується вимоги банку про виселення відповідача ОСОБА_1 з будинку без надання іншого житла, суд приходить до наступного.
Згідно ч.3 ст.109 ЖК України та ст.40 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
В той же час, відповідно до ч.2 ст.109 ЖК України, громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.
З огляду на те, що вказаний будинок був придбаний за рахунок коштів, наданих відповідачу ОСОБА_1 згідно кредитного договору №2901/09-2006 від 27.09.2006 року, тому є всі підстави для виселення відповідача із вказаного будинку без надання іншого житлового приміщення.
Вищевикладене відповідає правовим позиціям, що викладені Верховним Судом України у постановах від 18.03. 2015 року та 02.09.2015 року по справах №6-39цс15 та №6-1049цс15.
За таких обставин, суд вважає, що вимога про виселення відповідача із житлового будинку є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.
Оскільки відповідно до п.22 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» (в ред. від 01.09.2015 р.) позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України стягнути такий із відповідача на користь держави в сумі 6577,20 грн. (6090 грн. +487,20 грн.) відповідно до розміру та кількості задоволених позовних вимог.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, кожна сторона розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд і повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, сторони зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні прав і виконувати процесуальні обовязки (ст.ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України).
Відповідач не надав суду жодного належного і допустимого доказу на спростування позовних вимог. Не поступало від нього і заяв про застосування позовної давності, чи зменшення розміру нарахованої пені.
Керуючись ст. ст. 526, 530, 546, 554, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.7, 11, 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 224-225, 360-7 ЦПК України, Постановою Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,
Позов задовольнити частково.
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2901/09-2006 від 27 вересня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ "Комерційний банк «Надра», на суму:
Виселити ОСОБА_1 з будинку №27 по вул. Пушкіна, в с. Білки, Іршавського району, Закарпатської області, без надання іншого житла.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 6577 (шість тисяч пятсот сімдесят сім) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Головуюча : М. О. Пітерських