У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 липня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі

м. Києва до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва (далі - УПФ України у Дніпровському районі м. Києва) звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФ України у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач з 07 листопада 2014 року провів розрахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_2 із розрахунку 70 % відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». При перевірці матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 встановлено, що йому з 07 листопада 2014 року по 31 січня 2015 року помилково виплачено пенсію, обчислену відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 10 182 грн 59 коп. без достатньої правової підстави, а тому просило стягнути з відповідача вказану суму.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 липня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі УПФ України у Дніпровському районі м. Києва, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Суди обґрунтовано відмовили у позові відповідно до вимог ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження зловживань з боку ОСОБА_2, встановлення факту підроблення документів чи надання відповідачем позивачу неправдивих даних, що стали підставою для призначення та виплати надмірно сплачених коштів, не надано.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Управлінню Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі

м. Києва до ОСОБА_2 про стягнення коштів, за касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 липня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік