САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/3859/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07.09.2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Колісник В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Самарського відділу ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстрації місця проживання.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, відповідач передав у власність позивача за догором купівлі-продажу від 22 травня 2015 року квартиру АДРЕСА_1, та зобовязався знятись з реєстраційного обліку до кінця травня 2015 року, однак так цього і не зробив. Вважає, що реєстрація відповідача у квартирі порушує його права як власника, оскільки він несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг та не може отримати субсидію. Просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням квартирою № 18 у буд. № 1-Б по вул. Вознюка у м. Дніпропетровську, та зняти його з реєстрації в ній.

Позивач в судове засідання не зявися, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відстуності, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України.

На підставі ст. 224 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без його участі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно з договором купівлі-продажу від 22 травня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі № 10083, ОСОБА_2 який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_4 передав у власність квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (а.с. 4-5).

Відповідно до витягу № 37931834 від 22.05.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником квартири 18, у будинку 1б в м. Дніпропетровську, з розміром частки - 1/1, є ОСОБА_1 (а.с. 6).

Згідно з довідкою № 1588 від 22.06.2015 року виданою КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані 3 особи: ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 10).

В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. ст. 316-317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі, зокрема, відчуження власником свого майна.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, внаслідок укладання Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1, право власності ОСОБА_4 на зазначену квартиру припинилося, відповідно й припинилося право користування квартирою, оскільки користування майном є складовою права власності в силу ст. 317 ЦК України.

Позивач набув право власності на вищезазначену квартиру в порядку та на підставах, визначених діючим законодавством та зареєстрував це право.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. ст. 317, 405, 810, 816 ЦК України, ст. 156 ЖК України право на користування житловим приміщенням (проживання) мають власники житлового приміщення, члени сімї власника, колишні члени сімї власника, наймачі та члени сімї наймачів (або особи які проживають разом з наймачем).

Відповідач не є власником спірної квартири, не уклав договору найму житлового приміщення та він не є членом сімї власника квартири позивача, тому у нього відсутнє право користування власністю позивача, а саме квартирою № 18 у буд. № 1-Б по вул. Вознюка у м. Дніпропетровську.

За такими обставинами позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405, 810, 816 ЦК України, ст. 156 ЖК України, п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 214-215,217-218, 224, 225, 232 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстрації місця проживання - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування квартирою № 18 у будинку № 1-Б по вул. Вознюка у м. Дніпропетровську та зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його отримання позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В. Малихіна