Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Городецька Л.М.,

при секретарі Козаку Т.С.,

з участю: представників позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу.

в с т а н о в и в :

Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» звернулося до суду із позовом до відповідачів, в якій просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 1360,38 грн., мотивуючи позов тим, що відповідачі, проживаючи в квартирі №7 в будинку №26 на вул.Підмурна у м.Львові користуються послугами ЛМКП «Львіводоканал», однак не оплачують такі, внаслідок чого за період з 01.01.1998 року по 01.07.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 1360,38 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, викладених у фабулі позову. Просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні заперечили проти позову, мотивуючи тим, що позивачем пропущено строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Просили у задоволенні позову відмовити за пропуском позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, однак подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вважає за можливе розглядати справу без їх участі на підставі наявних у справі письмових доказів відповідно до норм статті 169 ЦПК України.

При цьому, суд враховує письмові заперечення відповідачів (а.с.31), відповідно до яких останні просять відмовити ЛМКП «Львівводоканал» у задоволенні позову за пропуском позовної давності відповідно до ст.257 ЦК України, та за безпідставністю нарахування боргу.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 68 ЖК України встановлено, що наймач жилого приміщення зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а згідно ч.1 ст.64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, нарівні з наймачем несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Судом встановлено, що відповідачі проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

З розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання вбачається, що позивачем нараховано відповідачу заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 01.01.1998 по 01.07.2014р. в розмірі 1360,38 гривень /а.с.6-10/.

У процесі розгляду справи судом не було здобуто жодних належних доказів на підтвердження надіслання та отримання відповідачами у встановленому порядку попередження про заборгованість.

Крім того, судом встановлено, що з моменту встановлення лічильника в квартирі, тобто з 07.08.2002 року, відповідачі сплачували кошти за послуги згідно даних лічильника. При цьому, встановлено, що на час встановлення даного лічильника, позивач не звертався до суду з позовом про стягнення боргу за послуги з водопостачання.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.01.1998 року по 01.07.2014 року.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК Ураїни позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства „Львівводоканал слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст.64, 68 ЖК України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. №630, ст.267 ЦК України суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Городецька