АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/5560/15 Головуючий 1-ї інстанції - Шелест І.М.
Справа № 2-646/3409/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : право власності.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представників ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_1 про витребування майна та визнання права власності, виселення та зобов'язання вчинити певні дії; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_7, ОСОБА_8, Реєстаційна служба Харківського міського Управління юстиції, Харківська міська рада про поновлення порушеного права на підставі заяви ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2012 року представники ОСОБА_8 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, яка була придбана у травні 1997 року ОСОБА_9 під час їх шлюбу та яка є спільною сумісною власністю подружжя.

Після смерті ОСОБА_9 позивач прийняв спадщину і є єдиним власником вказаної квартири, проте спірна квартира, на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 березня 2006 року за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_9, була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_10, яка продала цю квартиру ОСОБА_11, а останній у липні 2008 року уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_5

В подальшому, рішення суду від 15.03.2006 року було скасовано, позов ОСОБА_10 залишено без розгляду.

Також, позивач зазначив, що звертався з позовом до вказаних осіб про визнання договорів-купівлі продажу недійсними, у задоволенні яких йому було відмовлено, як не стороні по спірних угодах.

На підставі викладеного, представники ОСОБА_8 просили визнати за ним право власності на спірну квартиру та витребувати її у відповідачів, виселити останніх з цієї квартири та зобов'язати їх оплатити всі комунальні послуги та відшкодувати позивачу не отриману вигоду за оренду спірної квартири.

В свою чергу, ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_8, в якому просила поновити її порушене право власності на спірну квартиру шляхом скасування в Реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на квартиру № 1 за вказаною адресою, яке зареєстровано за ним на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08 липня 2013 року.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року позов ОСОБА_12 задоволено частково.

Визнано за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, витребувано зазначену квартиру у ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено за недоведеністю обставин, на які посилалась позивачка.

В березні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення суду від 01 грудня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, в якій зазначила, що позов представників ОСОБА_12 було обґрунтовано тим, що спірна квартира була придбана 23 травня 1997 року ОСОБА_9 під час шлюбу з позивачем, який був зареєстрований 12 квітня 1997 року, що факт смерті ОСОБА_9 встановлений рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.04.2010 року і спадкова справа після смерті ОСОБА_9 була заведена на підставі цього рішення суду за заявою ОСОБА_12 про прийняття спадщини.

Проте, рішення суду першої інстанції від 12 квітня 2010 року ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2015 року було скасовано, тому, ОСОБА_9 не є померлою, підстав для відкриття спадщини, видачі свідоцтва про смерть, прийняття спадщини та тримання будь-яких правовстановлюючих документів, які пов'язані з актом смерті ОСОБА_9 не існує.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2015 року заява ОСОБА_5 задоволена.

Скасовано рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року.

У задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Скасовано в Реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_8, яке зареєстровано за останнім на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 липня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 365,40 грн.

В апеляційній скарзі представники ОСОБА_8 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті їх позовних вимог та яким відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти посилаються на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Скасовуючи рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами та ухвалюючи нове рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 та відмову у задоволенні позову ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив з того, що саме з набранням чинності рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.04. 2010 року пов'язані такі обставини, як відкриття спадщини, право на спадкування та здійснення права на спадкування, а оскільки вказане рішення скасовано підстав для відкриття спадщини, видачі свідоцтва про смерть, прийняття спадщини та отримання будь-яких правовстановлюючих документів, які пов'язані з фактом смерті ОСОБА_9, не існує.

Такі висновки суду є правильними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено, що з 12.04.1997 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебували в зареєстрованому шлюбі (т.1а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_9 є матірю ОСОБА_13, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком дитини вказаний ОСОБА_14 (т. 1а.с. 4).

На підставі договору купівлі продажу від 23.05.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Шевченко В.Ю., ОСОБА_9 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 та зареєструвала вказаний договір в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (т.1а.с. 6).

Судом також встановлено, що на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.03.2006 року, яке скасовано ухвалою апеляційного суду Харківської області 01.07.2008 року, право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_10 (т.1 а.с. 7).

Після ухваленого рішення ОСОБА_10 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 08.04.2006 року продала дану квартиру ОСОБА_11, який продав квартиру за нотаріально посвідченим договором купівлі продажу від 03.07.2008 року ОСОБА_5 (т.1а.с.22).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний запис про смерть було вчинено на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.04.2010 року, яким заяву представника ОСОБА_8 - ОСОБА_3. було задоволено та оголошено ОСОБА_9 померлою (т.1а.с. 145).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2015 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.04.2010 року скасовано, заява представника ОСОБА_8 - ОСОБА_3. про визнання особи померлою залишена без розгляду. (т.2а.с. 99-100).

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов та на підставі ч.2 ст. 250 ЦПК України у разі скасування судового рішення про визнання особи померлою, суд надсилає відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для анулювання актового запису про смерть.

Це означає, що запис про смерть є недійсним з моменту внесення первинного актового запису.

Враховуючи, що на час розгляду справи у суді, відсутні докази смерті ОСОБА_9, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав відповідно до ч.1, 2 ст.1220 ЦК України вважати, що у позивача виникло право на спадщину, оскільки спадщина відкривається тільки в разі смерті особи або оголошення особи померлою.

Згідно зі ст. 60 СК України (чинного з 1 січня 2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічне положення закону було закріплено й у ст. 22 КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року та був чинний на час набуття ОСОБА_9 спірного майна.

Таким чином на квартиру дійсно розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя.

Висновки суду про те, що ОСОБА_8 із самостійними вимогами про визнання права власності на ? частину квартири на підставі ст. 22 КпШС України з позовом не звертався спростовуються матеріалами справи.

Так із тексту позовної заяви ОСОБА_8 вбачається, що обґрунтовуючи свої вимоги про визнання права власності на спірну квартиру він з посиланням на ст. 22 КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року та був чинний на час набуття ОСОБА_9 спірного майна у шлюбі з ОСОБА_8, вказував на те, що ? частина спірної квартири повинна належати йому в порядку спільної сумісної власності подружжя (т.1а.с.1-3).

Вказані вимоги позивача підтримав його представник у суді апеляційної інстанції.

З огляду на наведені вище обставини, з врахуванням вимог ст. 22 КпШС України позов ОСОБА_8 про визнання за ним права власності на ? частину спірної квартири в порядку спільної сумісної власності подружжя підлягає задоволенню, а тому на підставі ст. 388 ЦК України частково підлягають його вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння в ? частині.

Доводам представників ОСОБА_8 на те, що ОСОБА_5 пропущений місячний строк для звернення з заявою про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами судом дана належна оцінка, оскільки відповідно до ст. 361 ЦПК України перегляду підлягають рішення або ухвали суду, які набрали законної сили.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2014 року, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, набрало чинності 16.03.2015 року, після постановлення ухвали апеляційним судом Харківської області про залишення апеляції на дане рішення без розгляду.

ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами 16.03.2015 року, тобто у місячний строк, визначений ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

В іншій частині доводи апеляційної скарги висновки суду також не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 317, 324 Цивільного процесуального кодексу України колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_8 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2015 року в частині відмови ОСОБА_8 у задоволенні позову про визнання права власності на спірну квартиру скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_8 задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_8 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спільної сумісної власності подружжя.

Витребувати ? частину квартири АДРЕСА_1 у ОСОБА_5.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді