Справа № 750/9209/15-ц Провадження № 22-ц/795/2386/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Логвіна Т. В. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є незаконним, суд прийняв помилкове рішення. Апелянт вважає, що він звільнений від сплати податку згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому відповідач неправомірно стягнув з нього податок на проценти по депозиту в сумі 1035 грн.

ОСОБА_5 зазначив в своїй апеляційній скарзі, що якщо законом було встановлено пільга у стягненні з учасників та ветеранів війни податку, то при прийнятті нових законів, або при внесенні змін в діючі не допускається погіршення прав громадян. Проте в порушення закріплених Конституцією норм, Верховна Рада України прийняла Податковий Кодекс, в якому не було зазначено про пільги передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Апелянт також зазначив, що нараховані відсотки, які він мав би отримати за банківським вкладом, були незаконно оподатковані, у звязку з чим йому сплачені кошти у меншому розмірі, ніж передбачено законом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 є платником податків за договором депозитного внеску до ПАТ «Альфа-Банк, дохід від вкладу є «пасивним доходом», який підлягає оподаткуванню у відповідності до діючого податкового законодавства. Соціальна пільга позивачу на «пасивний дохід» не може надаватись, оскільки не передбачена податковим законодавством, а саме Податковим кодексом України.

Колегія суддів апеляційного суду Чернігівської області повністю погоджується з таким висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 серпня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 було укладено угоду про розміщення вкладу №ДФЛ-424418/22 (а.с.6), на виконання умов якої 13 серпня 2015 року позивачу було сплачено 28484 грн. 66 коп., після утримання податку на пасивні доходи відповідно до Податкового кодексу України (а.с.7).

Також встановлено, що позивач є інвалідом першої групи, має право на пільги, встановлені законодавством СРСР та радянських республік для інвалідів Великої вітчизняної війни, що підтверджується посвідченням серії ІІ №029307 (а.с.8).

Згідно п.23 ч.1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Відповідно до ст..2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Згідно ст.7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі, за наявності підстав.

Відповідно до ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга не може бути застосована до: доходів платника податку, інших ніж заробітна плата; заробітної плати, яку платник податку протягом звітного податкового місяця отримує одночасно з доходами у вигляді стипендії, грошового чи майнового (речового) забезпечення учнів, студентів, аспірантів, ординаторів, ад'юнктів, військовослужбовців, що виплачуються з бюджету; доходу самозайнятої особи від провадження підприємницької діяльності, а також іншої незалежної професійної діяльності.

Доводи апелянта про імперативність положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відносно інших нормативних актів є безпідставними, оскільки питання статусу ветеранів війни, їх соціальних гарантій регулюється як Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», так і іншими актами законодавства України, зокрема, спеціальними законами, які регулюють більш детально питання оподаткування, та раніше прийнятим законодавством щодо прав та пільг для ветеранів війни, тобто, в даній справі Податковим кодексом України.

Розглядаючи спір, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що права позивача як ветерана війни, інваліда першої групи, відповідачем не порушені, оскільки пільга зі сплати податку за відсотки по вкладу чинним законодавством не передбачена.

Докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінк.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим. Вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: