Провадження № 22-ц/780/2078/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 46 21.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Ігнатченко Н.В., Кашперської Т.Ц.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 про визнання незаконною самочинно проведену реконструкцію житлового будинку та зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати незаконною самочинно проведену ОСОБА_2 реконструкцію житлового будинку АДРЕСА_1, якою житловий будинок та господарська споруда (сарай) поєднані в одну споруду, дах якої звисає над суміжною земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою за адресою вул. Польова, 56 шляхом відновлення конструкції господарської споруди (сараю), по стіні якого йде межа між земельними ділянками НОМЕР_1 та АДРЕСА_1, що існувала до початку реконструкції.

Позов обґрунтовувала тим, що вона є власницею земельної ділянки та житлового будинку, що розташовані за адресою АДРЕСА_1. Відповідач є співвласником сусіднього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, і межа, що розділяє належну позивачу земельну ділянку з ділянкою, яка знаходиться в користуванні відповідача проходить по стіні належного відповідачу сараю.

Вказувала, що на початку літа 2014 року відповідач розпочала здійснювати реконструкцію належної їй частини житлового будинку та сараю, збудувавши добудову, якою об'єднала житловий будинок із сараєм в одну будівлю, здійснивши добудову другого поверху сараю.

При цьому дах сараю майже на метр надвисає над земельною ділянкою та дахом належного позивачу одноповерхового сараю. На звернення позивача Управлінням містобудування та архітектури Бориспільської міської ради спільно з Відділом контролю за благоустроєм управління капітального будівництва виконавчого комітету Бориспільської міської ради, а в подальшому і Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області було встановлено, що будівельні роботи виконуються відповідачем без будівельного паспорту та за відсутності документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою. ОСОБА_3 стверджує, що не зважаючи на притягнення до адміністративної відповідальності та припис Інспекції держбудконтролю на зупинення будівельних робіт, відповідач продовжує будівельні роботи з незаконної реконструкції сараю та будинку, порушуючи її право на земельну ділянку.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконною самочинно проведену ОСОБА_2 реконструкцію житлового будинку АДРЕСА_1, якою житловий будинок та господарська споруда (сарай) поєднані в одну споруду, дах якої нависає над суміжною земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 шляхом відновлення конструкції господарської споруди (сараю), по стіні якого йде межа між земельними ділянками НОМЕР_1 та АДРЕСА_1, що існувала до початку реконструкції.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповноту встановлених обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини, які не оспорюються.

ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2 та житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 (а.с.7,8).

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру від 12 вересня 2014 року та кадастрового плану земельної ділянки та описом меж до кадастрового плану земельної ділянки, від межової точки Б до межової точки В земельна ділянка належна ОСОБА_3 межує з земельною ділянкою ОСОБА_4, а від межової точки В до межової точки Г - значаться землі Бориспільської міської ради. (а.с.10-11).

ОСОБА_2 з 17 листопада 2006 року на праві власності належить 43/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_1, а іншим співвласником 57/100 часки цього будинку є ОСОБА_4

Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4.

Не оспорюється і визнається сторонами спору, що належна ОСОБА_2 у складі 43/100 часток будинку будівля сараю, позначена на плані у технічному паспорті на житловий будинокАДРЕСА_1 під літерою «Б» (а.с.73) по зовнішній стіні межує із земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_3

Також визнається ОСОБА_2 і підтверджується письмовими доказами та обставина, що ОСОБА_2 здійснила перебудову належного їй на праві власності сараю, стіна якого є межею із земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_3

Так, постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю №А-1609/2 від 16.09.2014 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1,5 ст.96 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 4250 гривень.

В постанові зазначено, що ОСОБА_2 самочинно виконує будівельні роботи з реконструкції житлового будинку, який перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 43/1000 та ОСОБА_6 (57/100) згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 18 грудня 2006 року №12933605, а саме побудовано прибудову розмірами 4,83 х 2,45 м із піноблоків та покрівлю, чим поєднано житловий будинок разом із господарською будівлею (сараєм). Згідно наданих письмових пояснень, виконано капітальний ремонт господарської будівлі (сараю), а саме, замінено огороджуючи конструкції - стіни другого поверху будівлі обшито листами ДСП та замінено покрівлю із азбестоцементних хвилястих листів на метало черепицю. (а.с.54).

Встановивши вказані обставини та врахувавши як доказ на підтвердження позовних вимог надану позивачем топографо-геодезичну зйомку земельної ділянки ОСОБА_3, складену ПП «Автотранс ЛЛС» (а.с.36-37), суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що ОСОБА_2 своїми діями, самочинним будівництвом, реконструкцією житлового будинку та господарської будівлі (сараю) порушила право власності позивачки на її земельну ділянку, створивши перешкоди у її використанні, в зв'язку з чим зобов'язана усунути за власний рахунок зазначені перешкоди шляхом відновлення конструкції господарської споруди (сараю), по стіні якого йде межа між земельними ділянками НОМЕР_1 та АДРЕСА_1.

В рішенні також вказано на недотримання ОСОБА_2 вимог п.2.1 Державних будівельних норм України ДБН 79-92, затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування та архітектури від 24.03.1992року №37, а саме протипожежних відстаней між належними сторонам господарськими будівлями, що призвело до того, що дах реконструйованого відповідачем сараю нависає над земельною ділянкою позивача.

Проте із вказаними висновками колегія суддів погодитись не може, так як вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га і житлового будинку, розташованих по АДРЕСА_2.

Суміжним землевласником по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, який є власником земельної ділянки площею 0,0456га.

Межа земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3, проходить по стіні сараю, який на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2, яка не заперечує факту виконання капітального ремонту сараю, а саме заміну огороджуючи конструкцій та заміну покрівлі.

Проте з врахуванням предмету, правових підстав позову та доказів на пітвердження позову, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 не доведено в чому виразилось порушення її прав внаслідок виконання ОСОБА_2 побудови прибудови та капітального ремонту сараю.

Надана позивачем топографо-геодезична зйомки земельної ділянки ОСОБА_3, складена ПП «Автотранс ЛЛС», (а.с.36-37) не є належним доказом в розумінні ст..58 ЦПК України. Умовні позначення на ній не ідентифікують межу між земельними ділянками ОСОБА_3 та іншого землекористувача, найменування будівлі і кому вона належить.

Постанова Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю №А-1609/2 від 16.09.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності також не підтверджує які права позивача були порушені діями відповідача. Зміст вказаної постанови свідчить лише про порушення відповідачем вимог ст..ст.27, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме самочинне виконання будівельних робіт та без будівельного паспорту.

З врахуванням вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції зібраним доказам дав неналежну правову оцінку, неправильно застосував норми матеріального права - ст..ст.103 ч.1, 152 ч.3 Земельного кодексу України, ст.ст.373, 376 ЦК України.

ОСОБА_3 не довела свого позову, що є обов»язком позивача відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України.

Відповідно до ст..309 ЦПК України, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, є недоведеними, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю і недоведеністю позову.

Керуючись ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 про визнання незаконною самочинно проведену реконструкцію житлового будинку та зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: