Справа № 645/4886/15-ц
Провадження № 2/645/1667/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 листопада 2015 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Федорової О.В.

секретарів судового засідання - Сєркової О.М., Петленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Харківської міської ради

ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Перша Харківська державна нотаріальна контора;

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції;

про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Харківської міської ради, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Перша Харківська державна нотаріальна контора, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції; в якій, з урахуванням уточнень, прийнятих судом до розгляду, просив суд:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Севастополі, Республіки Крим на тимчасово окупованій території;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на 35/100 частини житлового будинку НОМЕР_1 з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування своєї позовної заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 на окупованій території України, а саме в Автономній Республіці Крим помер його батько ОСОБА_3, після його смерті залишилась спадщина, до складу якої входить 35/100 частин вказаного житлового будинку. За життя останній склав заповіт, за яким все рухоме та нерухоме майно та речі, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті заповідав ОСОБА_1. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації смерті ОСОБА_3 та видачі відповідного свідоцтва про смерть, оскільки надане ОСОБА_1 свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, видане відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району Управління запису актів громадянського стану Уряду Севастополя на ОСОБА_3 не може бути підставою для здійснення державної реєстрації смерті.

Крім того, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення прав на спадкове майно, позивач надав свідоцтво про смерть батька, видане відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району м. Севастополя Управління запису актів громадянського стану Уряду Севастополя, в якому вказане місце смерті ОСОБА_3 - м. Севастополь Російська Федерація. Проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців та місце відкриття спадщини.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.

Позивач та його представник ОСОБА_5, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Представник першого відповідача - Харківської міської ради ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні просила прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке не буде порушувати права Харківської міської ради та третіх осіб.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 20.07.2015 року до суду надійшло письмове пояснення, в якому вона визнала позов та просила суд розглянути справу за її відсутності.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від Першої Харківської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення позивача, його представника та представника першого відповідача, допитавши свідка, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20.03.1958 року, виданого бюро РАЦСу Червоногвардійського району м. Дніпропетровська, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_3, його батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_4 на окупованій території України, а саме в Автономній Республіці Крим у м. Севастополі батько позивача ОСОБА_3 помер, та позивачем отримано свідоцтво про смерть, видане відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району м. Севастополя Управління запису актів громадянського стану Уряду Севастополя, в якому вказане місце смерті ОСОБА_3 - м. Севастополь Російська Федерація (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить 35/100 частини житлового будинку, НОМЕР_1 з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, які належали останньому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко С.В. від 28.07.1997 року, р. № 3428 (а.с. 94, 108).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Рижковою Н.В. 27.08.2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 1309, за яким ОСОБА_3 все рухоме та нерухоме майно та речі, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті заповідав: ОСОБА_1 (а.с. 28).

Судом встановлено, що позивач звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції із заявою про видачу свідоцтва про смерть його батька ОСОБА_3, однак листом від 25.09.2015 року за № 8343/04-12-04-06 йому було відмовлено у задоволенні його заяви з посиланням на те, що надане ОСОБА_1 свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2, видане відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району Управління запису актів громадянського стану Уряду Севастополя на ОСОБА_3 не може бути підставою для здійснення державної реєстрації смерті.

Крім того, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 квітня 2015 року за № 1886/02-31 Харківською державною нотаріальною конторою було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_3, у зв'язку з ненаданням ОСОБА_1 документів, підтверджуючих факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців та місце відкриття спадщини (а.с. 11).

Судовим розглядом встановлено, ОСОБА_1 мав намір оформити спадщину після смерті батька. При зверненні до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції із заявою про видачу свідоцтва про смерть його батька ОСОБА_3, а також до Першої харківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 подав свідоцтво про смерть ОСОБА_3, серії НОМЕР_2, видане відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району Управління запису актів громадянського стану Уряду Севастополя, в якому вказана дата смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 і місце смерті - м. Севастополь, Російська Федерація (а.с. 6).

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9, який є сином позивача, повідомив суду, що він у день смерті свого діда ОСОБА_3 перебував у м. Севастополі Республіки Крим, та особисто був свідком смерті останнього. Приймав участь у похованні ОСОБА_3.

Крім того, позивачем надано до матеріалів справи довідку про причину смерті ОСОБА_3, зі змісту якої вбачається, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від гострої серцево-судинної недостатності стенозуючого коронаросклерозу (а.с. 179).

Також, на підтвердження своїх позовних вимог, позивачем надані фотографії могили ОСОБА_3 (а.с. 7-9).

Оскільки позивач, який є громадянином України, проживає у АДРЕСА_1; його батько ОСОБА_3 також був громадянином України та перебував на тимчасово окупованій території України - в м. Севастополі Республіки Крим, де помер ІНФОРМАЦІЯ_4, про що була видана довідка про причину смерті; та враховуючи, що свідоцтво про смерть, згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, відтак вказана обставина унеможливлює отримання сином померлого свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, тому з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України ОСОБА_1 необхідно встановити факт смерті його батька ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України - в м. Севастополі Республіки Крим, що необхідно позивачеві для оформлення спадщини після померлого.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовну вимогу позивача про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Севастополі, Республіки Крим на тимчасово окупованій території.

Стосовно позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а саме на 35/100 частини житлового будинку НОМЕР_1 з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, суд вважає необхідним зазначити наступне.

У відповідності до приписів ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Порядок здійснення права на спадкування визначений главою 87 ЦК України. Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Як вбачається з копії спадкової справи, наданої до матеріалів справи Першою Харківською державної нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини 01.04.2015 року звернувся його син ОСОБА_1.

У відповідь на заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину від 01.04.2015 року вх. № 708/01-16, Першою харківською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі такого свідоцтва в зв'язку з ненаданням ОСОБА_1 документів, підтверджуючих факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців та місце відкриття спадщини.

Враховуючи, що ОСОБА_1 прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак в зв'язку з відсутністю у нього документів, підтверджуючих факт смерті спадкодавця та місце відкриття спадщини, позбавлених можливості її оформити в установленому законом порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за ним права власності на 35/100 частини житлового будинку НОМЕР_1 з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем на підставі його усної заяви.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Севастополі, Республіки Крим на тимчасово окупованій території.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на спадкове майно, а саме на 35/100 частини житлового будинку НОМЕР_1 з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Федорова О.В.