Справа № 372/1009/15-ц
Провадження 2-564/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2015 року Обухівський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Тиханського О.Б.

за участю секретаря Михайлової Я.Г.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чисте Місто ЛТД» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов'язків, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач 02 січня 2013 року був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чисте Місто ЛТД» водієм транспортно-прибиральної машини, на умовах строкового трудового договору.

Для збереження переданого відповідачу транспортного засобу з ним був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Прийнявши на себе матеріальну відповідальність та транспортний засіб, відповідач почав на ньому здійснювати вивіз сміття.

27 лютого 2015 року комісією було встановлено, що відповідач безпідставно без належного обґрунтування, перевитрачав паливо на транспортному засобі Renault Premium 260 д.н.з. НОМЕР_1.

Згідно маршрутних листів, товарно-транспортних накладних встановлено, що транспортний засіб під керуванням відповідача з 02.01.2013 року по 21.01.2015 року проїхав 8324 км.,та використав паливо в кількості 35795, 52 л., тим самим перевитрата дизельного палива по вині відповідача склала 8324 л. Виходячи з цього розмір збитків заподіяних ОСОБА_2 позивачу складає 232988 грн. 76 коп.

Тому, керуючись положеннями ст. ст. 16, 22, 1166 ЦК України, статей 130, 134, 135-1, 135-2 КЗпПУ, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чисте Місто ЛТД» суму завданих збитків в розмірі 232988 грн. 76 коп. та судові витрати 2329 грн. 89 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Також зазначив, що 22 січня 2015 року наказом № 01/2015 по підприємству визначено провести заміри дизельного палива на автомобілі Renault Premium 260 д.н.з. НОМЕР_1 та відповідно створено комісію. За результатами перевірки було з'ясовано, що відповідач перевитрачав паливо на транспортному засобі. Згідно маршрутних листів, товарно-транспортних накладних встановлено, що транспортний засіб під керуванням відповідача з 02.01.2013 року по 21.01.2015 року проїхав 83245 км., та використав паливо в кількості 35795,52 л., тим самим перевитрата дизельного палива, по вині відповідача склала 8324 л.

Відповідач та представник відповідача в ході розгляду справи проти пред'явлених до нього вимог заперечив, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність. Просив суд відмовити у задоволені позову.

В судове засідання, призначене на 15 травня 2015 року, позивач, будучи повідомленим в установленому законом порядку, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши представника відповідача, який не заперечив проти продовження розгляду справи за відсутності представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Сторонами трудового договору є працівник та власник підприємства, установи організації або уповноважений ним орган чи фізична особа.

Трудовий договір укладається як в усній, так і письмовій формі.

Укладення трудового договору в будь-якій формі оформляється наказом чи розпорядженням власником або уповноваженим ним органом про зарахування працівника на роботу.

Частиною 3 ст. 24 КЗпП передбачено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Але при цьому необхідно враховувати, що трудовий договір вважається укладеним за умови, що виконання роботи без видання наказу чи розпорядження доручено службовою особою, яка має право приймати на роботу або коли робота виконувалася з її відома.

З наказом про прийняття на роботу працівник має бути ознайомлений під розписку із зазначенням дати такого ознайомлення.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, наказом № 17 від 02 січня 2013 року було прийнято до ТОВ «Чисте місто ЛТД» на посаду водія транспортно-прибиральної машини з 02 січня 2013 року на умовах строкового трудового договору (по сумісництву).

02.01.2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Чисте місто ЛТД» було укладено трудовий договір з працівником по сумісництву.

Згідно п.4 трудового договору працівник зобов'язується виконувати обов'язки водія машини Renault Premium 260 д.н.з. НОМЕР_1, яка належить ТОВ «Чисте місто ЛТД», дбайливо ставитися до майна підприємства, в т.ч. до майна, що знаходиться чи знаходиться в користуванні працівника і вживати заходів для відвернення шкоди.

Відповідно до п.16 договору передбачено, що строк дії контракту (трудового договору) з 02.01.2013 року по 31.12.2013 року.

У відповідності до п. 17 договору зазначено, що умови цього контракту можуть бути змінені тільки за згодою сторін у письмовій формі.

02.01.2013 року між ТОВ «Чисте місто ЛТД» та ОСОБА_2 укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно якого ОСОБА_2 прийнятий на посаду водія машини Renault Premium 260 д.н.з. НОМЕР_1 приймає на себе повну матеріальну відповідальність за всі в установленому порядку передані йому під звіт адміністрацією товарно-матеріальні цінності та кошти, що будуть надходити йому під звіт протягом усього терміну дії договору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Renault Premium 260 д.н.з. НОМЕР_1 зареєстровано за ТОВ «Чисте місто ЛТД» з 12.06.2013 року.

Дія вищевказаного договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність поширюється на весь час роботи, відповідно до трудового договору від 02.01.2013 року, укладеного між ТОВ «Чисте місто ЛТД», в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Згідно п.2 цього договору адміністрація зобов'язана: ознайомлювати працівника із чинним законодавством про матеріальну відповідальність працівників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству (установі, організації), а також з чинними інструкціями, нормативами і правилами зберігання, приймання, обробки, продажу (відпускання), перевезення або використання у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей.

Пунктом 3 договору передбачено, що працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його провини.

У відповідності до ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

Відповідно до наказу № 01/2015 від 22.01.2015 року по підприємству, для встановлення фактичних витрат палива, було визначено провести його заміри на автомобілі Renault Premium 260 д.н.з. НОМЕР_1 та створено комісію в складі директора ТОВ «Чисте місто ЛТД» ОСОБА_3, відповідача, техніка-будівельника ОСОБА_4, водія трактора - ОСОБА_5

Внаслідок проведення замірів на автомобілі Renault Premium 260 д.н.з. НОМЕР_1, відповідно до доповідної записки, складеної техніком-будівельником ОСОБА_4, було встановлено, що витрати дизельного палива даного транспортного засобу складають 0,33 л. на 1 км.

Відповідно до наказу 2/15 від 24.02.2015 року про визначення витрат палива транспортно-прибиральною машиною Renault Premium 260 д.н.з. НОМЕР_1 зазначено встановити витрату дизельного палива 0,33 л. на 1 км. на сміттєвоз Renault Premium260 д.н.з. НОМЕР_1, якщо температура зовнішнього середовища нижче 0 градусів - добавити середню добову норму пального в розмірі 3 л. ДП для прогріву двигуна та інших вузлів транспорту.

Наказом № 3/15 від 24.02.2015 року про ревізію товарно- матеріальних цінностей а саме, паливно-мастильних матеріалів, наказано створити комісію у складі голови комісії директора ТОВ «Чисте місто ЛТД» ОСОБА_3, члени комісії: засновник ТОВ «Чисте місто ЛТД» ОСОБА_6, бухгалтер ТОВ «Чисте місто ЛТД» ОСОБА_7 Комісії здійснювати ревізію товарно-матеріальних цінностей по підзвітній особі ОСОБА_2, який працює на посаді водія транспортного засобу сміттєвоз Renault Premium260 д.н.з. НОМЕР_1 з 02 січня 2013 року, згідно трудового договору № 1 від 02.01.201 року.

Відповідно до доповідної записки техніка-будівельника ОСОБА_4 було зазначено, що враховуючи данні перевірки: маршрут 92 км., кількість витраченого палива 30 л., комісія прийшла до висновку, що витрата палива 0,33 л. на 1 км. сміттєвоза Renault Premium260 д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до акту ревізії №1 від 27.02.2015 року встановлено, що при проведенні ревізії по матеріально-відповідальній особі ОСОБА_2 встановлено перевитрату пального в кількості 8324 л. на загальну суму 178882 грн. 76 коп., чим завдано ТОВ «Чисте місто ЛТД» збитків на загальну суму 178882 грн. 76 коп. Також комісія запропонувала матеріально-відповідальній особі ОСОБА_2 відшкодувати підприємству завдані збитки в сумі 232988 грн.76 коп.

Саме наявність вказаного договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність й послугувала підставою для звернення ТОВ «Чисте місто ЛТД», до суду про стягнення з працівника ОСОБА_2 понесених збитків підприємством, завданих останнім.

Разом з тим, виходячи й зазначених загальних підстав і умов матеріальної відповідальності працівників, суд не вбачає можливості задоволення вимог позивача з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано до суду доказів про передання відповідачу під звіт транспортного засобу Renault Premium 260 д.н.з. НОМЕР_1 із зазначенням показників спідометру на час прийняття відповідачем автомобіля, інших товарно-матеріальних цінностей чи коштів, також позивачем не надано доказів про ознайомлення відповідача із відповідними нормативними та розпорядчими документами, які стосуються порядку поводження і використання матеріальних цінностей.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпПУ працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у випадку, коли між працівником і підприємством відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Статтею 135-1 КЗпПУ передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 130 КЗпПУ при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Згідно ст. 138 КЗпПУ для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу.

Отже, роботодавець вправі притягнути працівника до матеріальної відповідальності, коли є юридичні умови, вичерпний перелік яких містить ст. 130 КЗпПУ: порушення працівником трудових обов'язків; наявність прямої дійсної шкоди; причино-наслідковий зв'язок між порушенням і шкодою; вина працівника.

Якщо бракує хоча б однієї з переліченої умови, це унеможливлює притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Згідно зі ст. 29 КЗпПУ до початку роботи за укладеним трудовим договором роботодавець зобов'язаний: роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору (зазвичай, ці роз'яснення надає працівникові його безпосередній керівник); ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором (а це, як правило, входить до обов'язків працівника відділу кадрів); проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони (зрозуміло, що проведення такого інструктажу - прямий обов'язок начальника відділу чи інженера з охорони праці).

Так, в ході розгляду справи в розпорядження суду з боку позивача не було надано доказів відповідно до положень ст. ст. 57-59 ЦПК України про дотримання ним положень ст. 29 КЗпПУ, зокрема, що стосується роз'яснення трудових прав та обов'язків відповідача.

При зверненні до суду позивачем не надана посадова інструкція водія,тому, суд позбавлений можливості достовірно встановити факт порушення ОСОБА_2 трудових обов'язків.

Крім того позивачем не надано відомостей до якого часу працював ОСОБА_2 на підприємстві, а саме копії трудової книжки, що відповідно до ст..48 КЗпП України є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно ч. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.

Наданий суду акт ревізії №1 від 27.02.2015 року суд оцінює критично, через що не приймає до уваги в розрізі положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, оскільки, по-перше, в матеріалах справи, що подані позивачем при зверненні до суду, відсутні будь-які дані про осіб, якими складені вище вказані акти, їх статус на підприємстві позивача та характер відносин, що існує між ними та ТОВ «Чисте місто ЛТД», тому суд позбавлений можливості визначити компетентність та об'єктивність зазначених ними даних.

Клопотань з боку сторони позивача в порядку ст. ст. 133-137 ЦПК України як наслідок реалізації ним своїх прав, визначених ст. 27 ЦПК України та роз'яснених судом, в ході розгляду справи не надходило. По-друге, в матеріалах справи відсутні та не надані в розпорядження суду з боку сторони позивача будь-які докази, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, щодо передачі ОСОБА_2 під звіт за разовим документом (актом прийму-передачі, накладною на отримання матеріальних цінностей, видатковим касовим ордером тощо) автомобіля з чітким визначенням маршруту. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що за ОСОБА_2 був закріплений автомобіль Renault Premium260 д.н.з. НОМЕР_1 і останній під підпис був з цим ознайомлений. Також позивачем до матеріалів справи надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Renault Premium260 д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрованого 12.06.2013 року за ТОВ «Чисте місто ЛТД»,тоді як договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладено 02.01.2013 року.

Крім того, в зазначеному акті ревізії не наведено маршрут слідування, відстань, яка пройдена та яку мав пройти ОСОБА_2 за час роботи, норми витрачання палива, кількість отриманого палива та кількість витраченого.

Крім того в акті ревізії № 1 від 276.02.2015 року зазначено суму збитків підприємству ТОВ «Чисте місто ЛТД» на загальну суму 178882 грн. 76 коп., а сума стягнення з матеріально-відповідальної особи по цьому ж акту, становить 232988 грн. 76 коп.

Отже, на думку суду, доказів з боку позивача у відповідності до ст. ст. 57-59 ЦПК України в розпорядження суду не надано. Як наслідок, суд позбавлений можливості самостійно перевірити правильність проведеного ТОВ «Чисте місто ЛТД» розрахунку, а позивачем не було використано його право, передбачене ст. 142 ЦПК України, щодо призначення експертизи для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла і т.д. з приводу обґрунтування своєї позиції з даного приводу.

Наведене, на думку суду, свідчить про недоведеність вимог позивача в межах даної справи.

Зважаючи на зазначене, оскільки позивачем не надано доказів про розмір прямої дійсної шкоди, винне порушення працівником обов'язків за трудовим договором і наявність причинного зв'язку між його протиправною поведінкою і шкодою, яка наступила, його вини, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства. закріпленого в с. 11 ЦПК України, положень ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України, приходить до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріального збитку, суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України відмовляє позивачу у задоволенні його вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 130, 132, 134, 135-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 1166 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 12, 57, 58, 59, 60, 61, 79, 88, 146, 209, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Б. Тиханський