РІШЕННЯ

Іменем України

02.10.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мартинишин М. О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ПАТ КБ «Акцент-Банк»

про повернення депозитного банківського вкладу, нарахування відсотків за договором, відсотків за фактичну кількість днів користування банком вкладом, стягнення суми боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми, суд

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення депозитного банківського вкладу, нарахування відсотків за договором, відсотків за фактичну кількість днів користування банком вкладом, стягнення суми боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми

Позов мотивує тим, що 24.01.2014 року та 10.02.2014 року між нею та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договори банківських строків вкладів(депозитів) «Стандарт на 3 міс.» №SAMAB2217 та №SAMAB7927 в національній валюті на суму 6000 грн. на рахунок №9262та на суму 16260,58 грн. на рахунок №3664строком на 3 місяці, із виплатою 18,5 річних. Передача коштів в повному обсязі оформлена квитанціями про внесення на рахунок №5 від 24.01.2014 року та №11 від 08.02.2014 року. Відповідно до п.4 Договорів «Порядок повернення вкладу» дія Договорорів припиняється з виплатою банком позивача суми вкладу разом із нарахованими процентами згідно умов Договору. Таким чином , вважає, що 24.04.2014 року та 10.05.2014 року відповідач на її вимогу повинен був повернути її суму вкладу разом із сумою нарахованих за користування процентів. Однак вона неодноразово зверталася до відповідача про повернення вкладів та процентів, однак її банк відмовив у поверненні таких коштів. Вважає, що його право та інтереси порушені, а тому звернувся до суду за захистом такого. Просить позов задовольнити.

Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, дала аналогічні пояснення тим, які викладені в позові. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечували проти його задоволення, посилаючись докази які містяться в матеріалах справи та з підстав, які зазначені в письмовому запереченні, який містяться в матеріалах справи.Просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог за безпідставністю.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 24.01.2014 року та 10.02.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договори банківських строків вкладів(депозитів) «Стандарт на 3 міс.» №SAMAB2217 та №SAMAB7927 в національній валюті на суму 6000 грн. на рахунок №9262та на суму 16260,58 грн. на рахунок №3664строком на 3 місяці, із виплатою 18,5 річних.

Як вбачається із копії квитанцій про внесення на рахунок №5 від 24.01.2014 року позивачкою було внесено кошти у сумі 6000 грн. на рахунок №9262 та №11 від 08.02.2014 року кошти у сумі 16260,58 грн. на рахунок №3664 відповідно до вказаних договорів.

Позивачка зверталася до відповідача про повернення вкладу та процентів, однак її банк відмовив у поверненні таких коштів, оскільки вважає, що зобовязання за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками ПАТ «Акцент-Банк» на території АР Крим, яка на сьогодніший день є окуповнаю, виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АР Кримі та міста Севастополя.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 є громадянкою України, її місце проживання м.Львів,вул.Тролейбусна,12/117, а тому суд не погоджується із запереченнями відповідача щодо визнання ПАТ КБ «Акцент-Банк» неналежним відповідачем та необхідності звернення позивачки з позовом до створеного на території АР Крим «Фонду захисту вкладників», оскільки конфіскація частини майна ПАТ «Акцент-Банк» на тимчасово окупованій території жодним чином не може впливати на визначені Конституцією України гарантії захисту прав громадян України, громадян інших держав та осіб без громадянства.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу одна сторона, ш,о прийняла від другої сторони грошову суму, ш,о надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку, якщо інше не встановлено ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно зі ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний незалежно від банківського вкладу видати вклад за договором банківського вкладу на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 Цивільного Кодексу України), якщо інше не встановлено главою 72 Цивільного кодексу України або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Ухилення відповідача від повернення вкладу є незаконною та безпідставною, оскільки відповідно до вимог статті 1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Як зазначено в ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Статтею 1075 ЦК України передбачено що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п.4 Договорів «Порядок повернення вкладу» дія Договорів припиняється з виплатою банком позивача суми вкладу разом із нарахованими процентами згідно умов Договору.

За вказаний період позивачу повинно було нараховано відсотки за ставкою 18,5 %, що становить у розмірі 227,50 грн. та 752,05 грн. згідно розрахунку позивача.

Отже, відповідачем не було здійснено позивачеві повернення її вкладів, та нарахованих за користування ними процентів, а саме коштів у розмірі 6000 грн. та проценти у розмірі 277,50 за три місця згідно умов Договору №SAMAB2217 Вклад «Стандарт на 3 міс.» від 24.01.2014 року та 16260,58 грн. та проценти у розмірі 752,05 три місця згідно умов Договору №SAMAB7927 Вклад «Стандарт на 3 міс.» від 10.02.2014 року, а тому слід стягнути з ПАТ КБ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами вкладів у розмірі 6000 грн. та 16260,58 грн.; нараховані відсотків у розмірі 227,50 грн. та 752,05 грн.згідно розрахунку позивача(а.с.9).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Оскільки відповідач прострочив виконання свого зобовязання за договорами, а саме не повернув позивачу грошових коштів у розмірі 6000 грн. та 16260,58 грн., а тому суд вважає, що в даному випадку слід застосувати ст. 625 ЦК України, стягнути з ПАТ КБ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми у розмірі 144,49 грн. та 370,21 грн. інфляційні витрати згідно розрахунку позивача(а.с.9).

Крім цього, суд вважає, що слід застувати умови вищезазначених договорів та стягнути з ПАТ КБ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 сума відсотків понад строку дії договорів вкладів у розмірі 832,50 грн. та 2256,15 грн.згідно розрахунку позивача(а.с.9).

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1218 грн. в користь держави.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 30, 57-60, 88, 209, 212 -215, 218 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 629, 1058, 1060 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Стягнути з ПАТ КБ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами вкладів у розмірі 6000 грн. та 16260,58 грн.; нараховані відсотків у розмірі 227,50 грн. та 752,05 грн.; сума відсотків понад строку дії договорів вкладів у розмірі 832,50 грн. та 2256,15 грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 144,49 грн. та 370,21 грн. інфляційні витрати, а всього разом 30843,13 грн.(тридцять тисяч вісімсот сорок три гривень, тринадцять копійок).

Стягнути з ПАТ КБ «Акцент-Банк» на користь держави 1218 грн.(одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мартинишин М.О.