АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

01 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Кутц А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС -Факторинг»

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року

в цивільній справі за позовом Публічного Акціонерного товариства «Терра Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Ірклієнка Юрія Петровича до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ононченко ОксаниВікторівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС -Факторинг» про визнання незаконними дій нотаріуса, скасування записів про заміну іпотеко держателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за нікчемними правочинами,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2015 року було відкрито провадження у даній справі.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС -Факторинг», подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою позовну заяву повернути позивачеві для подання до належного суду. Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції відкрито провадження у справі з недотриманням правил підсудності. Даний спір має розглядатися судом адміністративної юрисдикції, оскільки позов пред'явлено до приватного нотаріуса, як суб'єкта на якого покладено функції державної реєстрації речових прав. У разі якщо позов пред'явлений до відповідача як до фізичної особи, то спір має розглядатися за місцем її проживання відповідно до ст.109 ЦПК України, яке судом не встановлено, а у позові не вказане.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта Довбишева Г.В. апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній.

Представник ПАТ «Терра Банк» просив апеляційну скаргу відхилити.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відкриваючи провадження у справі, суддя виходив з того, що справа підсудна Шевченківському районному суду м. Києва і підстави для відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Проте погодитися з таким у повній мірі не можна виходячи з наступного.

Стаття 293 ЦПК України визначає виключний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Зокрема, згідно п.5 ч.1 ст.293 окремо від рішення суду можуть оскаржені ухвали щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі оскаржується апелянтом з двох підстав: недотримання підсудності та відкриття провадження у справі що не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно з положеннями вищенаведеної норми права ухвала про відкриття провадження постановлена з порушенням правил юрисдикції апеляційному оскарженню не підлягає.

Разом із цим колегія суддів не має можливості перевірити доводи апеляційної скарги в частині порушення правил підсудності, оскільки судом першої інстанції не було запропоновано позивачу в порядку виконання вимог процесуального закону (ст.119 ЦПК України) визначитися з характером спірних правовідносин, суб'єктним складом сторін та правовим положенням осіб,які беруть участь у справі.

Зі змісту позовної заяви убачається, що позивач оскаржує дії приватного нотаріуса вчиненні ним при посвідченні договорів про відступлення прав за іпотечними договорами та внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Згідно роз'яснень наданих у постанові № 3 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ від 01.03.2013 року вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Проте, суд на вказані положення процесуального закону уваги не звернув.

Статтею 50 Закону «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Тлумачення поняття «суб'єкт владних повноважень» надано у п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС, де зазначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-IV) державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Тобто держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження. Тому при розгляді позовів щодо оскарження дій або бездіяльності нотаріуса як державного реєстратора прав на нерухоме майно слід ураховувати, що це справи адміністративної юрисдикції згідно з п. 8 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

При визначенні юрисдикції розгляду справ даної категорії необхідно у повній сукупності та послідовності застосовувати системний аналіз як норм процесуального права щодо юрисдикційних повноважень окремих судів, так і норм матеріального права у взаємозв'язку із судовою практикою та приписами вищих судових інстанцій, що стосуються даного питання, а також обов'язкові критерії розмежування справ цивільного судочинства і справ, які розглядаються за правилами інших видів судочинства - суб'єктний склад сторін та характер спірних правовідносин

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону № 3425-XII право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб'єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Саме таке процесуальне правило визначення суб'єктного складу осіб наведене у ст. 50 Закону № 3425-XII.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що висновок щодо підсудності справи Шевченківському районному суду м. Києва є передчасним, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС -Факторинг» - задовольнити частково.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року - скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/38783/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 4585 /2015

Головуючий у суді першої інстанції: Саадулаєв А.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.