Провадження № 2/161/4620/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання умови кредитного договору недійсною, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання умови кредитного договору недійсною. Свої вимоги мотивує тим, що 02.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 059-2008-1000 від 02.04.2008 року на придбання майна, а саме квартири АДРЕСА_1.

22.07.2014 року додатковою угодою б/н до кредитного договору № 059-2008-1000 від 02 квітня 2008 року в п. 7.1 цього договору внесено зміну, згідно якої всі вимоги, які виникають при виконанні даного Договору або у звязку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невідємною частиною даної третейської угоди, при цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Асоціації українських банків та добре розуміють положення цього регламенту, умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими даної третейської угоди, місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення договору.

12.03.2011 року ст. 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено п. 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку.

На момент внесенні змін у п. 7.1 кредитного договору 22.07.2014 року була заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, в тому числі споживачів послуг банку, що є підставою для визнання цього пункту недійсним.

Просить суд, визнати недійсним пункт 7.1 додаткової угоди б/н від 22.07.2014 року до кредитного договору № 059-2008-1000 від 02 квітня 2008 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та нею.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила суд в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 02.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 059-2008-1000 від 02.04.2008 року на придбання майна, а саме квартири АДРЕСА_1.

22.07.2014 року додатковою угодою б/н до кредитного договору № 059-2008-1000 від 02 квітня 2008 року в п. 7.1 цього договору внесено зміну, згідно якої всі вимоги, які виникають при виконанні даного Договору або у звязку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невідємною частиною даної третейської угоди, при цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Асоціації українських банків та добре розуміють положення цього регламенту, умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими даної третейської угоди, місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення договору.

Відповідно ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не можу суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством здійснюється судом.

Статтею 5 Закону України «Про третейські угоди» встановлено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про третейські угоди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Крім цього, у постанові Верховного Суду України у справі № 6-856цс15 від 02.09.2015р. викладена ще одна правова позиція щодо непідвідомчості спорів третейським судам, так, відповідно до статті 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Представник позивача посилається на невідповідність третейської угоди Закону «Про третейські суди», третейська угода укладена після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до ст.6 Закону України «Про третейські суди», суд вважає, що позовні вимоги про визнання третейського застереження недійсним слід задовольнити, враховуючи порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди».

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.203, 215 ЦК України , Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про третейські суди», суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним пункт 7.1 додаткової угоди б/н від 22.07.2014 року до кредитного договору № 059-2008-1000 від 02 квітня 2008 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_3.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в дохід держави судові витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська