Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1458/15 Головуючий у 1 інстанції: Мусієнко Н.М.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 25" лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Кочеткової І.В.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2006 року по справі

за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, Запорізької міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації", про встановлення ідеальних часток в житловому будинку, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2006 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, Запорізької міської ради, третя особа: Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, про встановлення ідеальних часток в житловому будинку.

В обґрунтування вимог зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.03.1994 року Запорізьким ремонтним підприємством "Агротехсервіс", їм в рівних долях належить квартира АДРЕСА_1.

На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.02.1999 року ВАТ "Запорізьке підприємство "Агротехсервіс", відповідачам в рівних долях належить квартира АДРЕСА_2.

Весною 2006 року звернулись до Управління земельних ресурсів з заявою про приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні, проте отримали відмову через невизначеність ідеальних часток співвласників.

Отримавши усну згоду відповідачів на визначення часток, звернулись в ОП ЗМБТІ та Ленінську районну адміністрацію, де їм зробили розрахунок ідеальних часток будинку, підготовили висновок та проект розпорядження про встановлення ідеальних часток на будинок.

Після отримання вказаних документів звернулись до відповідачів для підписання відповідної заяви, проте отримали відмову, у зв'язку з чим вимушені звернутися до суду.

На підставі зазначеного просили встановити ідеальні частки на зазначений будинок за ними 39/100 частин будинку або по 3 9/200 кожному; за відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 61/100 частину будинку або по 61/300 частин кожному; зобов'язати ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації погасити старі правові документи на житловий будинок та провести реєстрацію нових документів згідно рішенню суду.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2006 року позов задоволено.

Встановлено ідеальні частки на будинок АДРЕСА_1, де ОСОБА_4, ОСОБА_5 належить: в житловому будинку літ.А коридор 1-2 пл.10,8 кв.м, санвузол 1-3 пл.6,0 кв.м, кімната 1-4 пл.7,9 кв.м., кухня 1-5 пл.9,4 (10,0) кв.м, кімната 1-6 пл.10,2 (10,8) кв.м, кімната 1-7 пл. 16,4 кв.м., службова прибудова літ.а, сарай літ. Г, погріб під літ.Г пг-1, вбиральня літ.М, намет літ.О, замощення 1, хвіртка №8, ворота №5 загальною вартістю 34364грн., що складає 39/100 частин будинку, або 39/200 кожному.

ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 належить: в житловому будинку літ.А коридор 2-2 пл.10,6 кв.м, кімната 2-3 пл.16,7 кв.м, кімната 2-4 пл.9,9 (10,5) кв.м, кімната 2-5 пл.10,5 кв.м, кімната 2-6 пл.7,7 кв.м, санвузол 2-7 пл.6,3 кв.м; службові прибудови літ.а-1,а-2,а-3, гайки до а-1,а-3, піддашок до а-3, сарай літ.В, поргіб під літ. В пг, сарай літ.Е (частина розмірами 1,28 х 2,2 самовільно побудовано), гараж з оглядовою ямою літ.Ж. вбиральня літ.Л, намети літ.Р.П. душ літ.С, ворота №10, водопровід №2, паркан №4, хвіртка №9, замощення П, загальною вартістю 53751грн, що складає 61/100 частин будинку, або по 61/300 кожному.

В загальному користуванні співвласників знаходяться паркани №6,7, загальною вартістю 9772 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2014 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_8

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_8, посилаючись на посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно п.4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно статті 215 ЦПК України у рішенні суду зазначаються встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази чи були порушені, не визнані або ос порені права,свободи чи інтересом, за захистом яких особа звернулася до суду,а якщо були, то ким.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначеним вимогам рішення суду не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 цієї статті наведений перелік способів захисту цивільного права і зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, захист цивільних прав - це не що інше, як передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, а власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, що прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини

Проте, суд, ухвалюючи рішення, не встановив які правовідносини склалися між сторонами, яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин, та чи порушені діями відповідачів права позивачів і які саме та чи вони можуть бути захищені в обраний ними спосіб.

На час звернення позивачів до суду з позовом про встановлення ідеальних часток на будинок АДРЕСА_1 діють норми Цивільного Кодексу 2004 р.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщені які розташовані у житловому будинку.

Поняття квартири як єдиного цілого визначено і в ст.383 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на квартири набуто у результаті приватизації позивачами - в 1994 р., відповідачами -у 1999 р.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про власність", чинної на час набуття у власність квартир, наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до вимог ч.ч. 2-5 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири.

Отже, приватизовані відповідно до п. 1 ст. 2 Закону кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, є самостійними об'єктами власності, а не часткою у спільній власності всіх наймачів, які мешкають у такій квартирі чи будинку.

Із матеріалів справи вбачається, що квартира під номером 1 та квартира під номером 2 в одноповерховому жилому будинку АДРЕСА_1 є окремими одна від одної і надані були для проживання різним особам.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 28 березня 1994 року, виданого ВАТ "Запорізьке підприємство "Агротехсервіс", квартира АДРЕСА_1 приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" і належить на праві спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ( а.с.6).

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 1 лютого 1999 року виданого ВАТ "Запорізьке підприємство "Агротехсервіс", квартира АДРЕСА_2 приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" і належить на праві спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 ( а.с.83).

Таким чином, сторони набули право власності не на ідеальну частку в будинку АДРЕСА_1, а на самостійні об'єкти права власності -позивачі на квартиру №1, а відповідачі - квартиру №2

За таких обставин вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення ідеальних часток у будинку, що фактично змінює свідоцтва про право власності на квартири, які видані у відповідності до Законів України "Про власність", "Про приватизацію державного житлового фонду", є безпідставними і такими, що суперечать вимогам законодавства

Оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права, ухвалене у справі судове рішення на підставі п.4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2006 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, Запорізької міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації", про встановлення ідеальних часток в житловому будинку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: