Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сербіної Н. Г. ,

при секретарі - Гур`євій Г. С., Янок К.М., Гончарук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експотрейд», 3-тя особа: ОСОБА_4 про визнання наказу про звільнення незаконним, внесення змін до трудової книжки, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення депонованої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнив, свої вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 2003 року він працював на посаді менеджера відділу продажів у товаристві з обмеженою відповідальністю «Експотрейд».

Починаючи з травня 2011 року по 30.08.2012 року позивачу частково нараховувалась, але не виплачувалась заробітна плата.

24.04.2013 року відповідачем було запропоновано позивачу звільнитися заднім числом а саме вереснем 2012 року та прийнятися на роботу знову теперішнім числом, а саме 29.04.2013, дану пропозицію було обгрунтовано тяжким становищем товариства та з метою уникнення обовязкових платежів, сплати страхових внесків до пенсійного фонду, штрафних санкцій за прострочення виплат заробітної плати та інших обов'язкових платежів. При цьому, відповідач пообіцяв фактично виплатити грошові кошти за період з вересня 2012 року по 29.04.2013 року. Позивач відмовив в даній пропозиції в повному обсязі, оскільки дана пропозиція від відповідача є протиправною та прямо порушує трудові права та ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про оплату праці».

26.04.2013 року під приводом видачі заробітної плати позивачу було запропоновано підписати відомості про отримання заробітної плати в період з 01.05.2011 по 26.04.2013 роки. Позивач відмовивився підписувати даний документ так як заробітну плату він не отримував на руки готівкою по внутрішній відомості в період з 01.05.2011 року по 30.08.2012 року, а в період з 01.09.2012 по 30.04.2013 роки не нараховувалась та не видавалась взагалі. Відповідачем було сказано щоб позивач звільнився з 30.04.2013 року, на що позивач дав згоду, але тільки після сплати товариством всіх обовязкових платежів та страхових внесків.

30.04.2013 року позивач звернувся до Пенсійного фонду Печерського району у м. Києві про надання індивідуальних відомостей про нараховану заробітну плату за 2010-2013 звітні роки. З відомості випливає, що в період з 01.05.2011 по 30.08.2012 року заробітна плата нараховувалась, але по внутрішній відомості під розпис не видавалась, а з 01.09.2012 по 30.04.2013 року не нараховувалась і не видавалась. Відповідач заперечував проти даних доводів.

07.05.2013 року позивачем було подано заяву до територіальної державної Інспекції з питань праці у м. Києві.

08.05.2013 року засобами поштового зв»язку позивач направив відповідачу заяву про звільнення за ст. 38 ч.3 КЗпП та іншими вимогами щодо виплат та компенсацій по заробітній платі, оскільки не був допущений до робочого місця охороною підприємства за усним наказом відповідача.

14.06.2013 лист було повернуто у звязку з не отриманням адресатом та сплином строку зберігання листа.

Відповідачем на ім.»я позивача було направлено лист №141 від 13.05.2013року та отриманий ним 22.05.2013 року. На лист відповідача, позивач надіслав відповідь 23.05.2013 року з зазначенням відомостей та додаванням копії заяви від 08.05.2013 року.

Лист був доставлений відповідачу 27.05.2013 року.

29.05.2013 року позивачем були подані заяви до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва та Державної податкової міліції у Печерському районі м. Києва, щодо проведення перевірки, виявлення порушень щодо несплати податків та обовязкових платежів, що випливають з трудових відносин, а також щодо можливості порушення кримінального провадження відносно неспалти податків та затримання виплати заробітної плати більше ніж на один місяць.

26.06.2013року позивач отримав лист від податкової інспекції Подільського району м.Києва №311/Ц/17-02-12 від 26.06.2013року, в якому підтверджується заборгованість підприємства ТОВ «Експотрейд» по заробітній платі з квітня 2011 року по квітень 2013 року на загальну суму 24 025 грн 25 коп., а також зазначено, що ці кошти є депонованими. Всі інші обовязкові платежі були сплачені, що підтверджується наданням зазначаної інформаціїї після звернення позивача до Пенсійного фонду від 01.07.2013 року.

15.08.2013 року від Державної податкової служби у м. Києві слідчого відділу відповідачу прийшла відповідь №294/10/09 від 03.06.2013 в якій зазначалось, що відносно заяви позивача порушено кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР №0000202 від 30.05.2013 за ознаками злочину, передбаченого ст. 175 ч. 1 КК України та направлено до Печерського РУГУ МВС в м. Києві через прокуратуру Печерського району з визначенням підслідності.

В ході проведення слідчих дій та на передодні допиту генерального директора ТОВ «Експотрейд» 02.09.2013 відповідачем було сплачено поштовим переказом на ім.»я позивача суму у розмірі 12 062 грн 03 коп, що відповідно до трудового законодавства є порушення, оскільки дані дії були здійсненні без письмової заяви, яким саме способом виплатити кошти, а також без письмового повідомлення про намір та розмір суми яку відповідач мав виплатити, ст 116 КЗпП.

Крім того, позивач зазначив, що відповідачем було заявлено, що позивача звільнено за прогул відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 6/2 від 13.05.2013 року,посилаючись на те, що останній не з»являвся на роботі в період з середини травня 2013 року по 13.05.2013 року, а також на його адресу направлено лист-попередження про звільнення. Такі дії відповідача позивач вважає незаконними, оскільки він прогулів не вчиняв, а був недопущений до робочого місця охороною, надсилав лист з заявою про звільнення та лист-пояснення своєї неявки в травні місяці 2013 року у зв»язку з порушенням трудових прав, а саме не виплата вчасно заробітної плати та навмисне затримання останньої.

Завірену копію наказу про звільнення було отримано від слідчого з матеріалів кримінального провадження 31.10.2013 року, а трудову книжку отримано 02.12.2013 року під розписку його представником.

Оскільки діями відповідача порушені його права, позивач звернувся до суду та просив визнати наказ № 6/2 від 13.05.2013 року про звільнення його з посади менеджера з МТПЗ за п.4 ст. 40 КЗпП України незаконним, а запис в трудовій книжці про звільнення - не дійсним, про що зробити відповідний запис в трудовій книжці, зобов»язати відповідача звільнити позивача з займаної посади менеджера ТОВ « Експотрейд» з 30.04.2013 за ст. 38 ч. 3 КЗпП про що зробити відповідний запис в трудовій книжці. Змінити формулювання причин звільнення позивача з посади менеджера з МТПЗ на « звільнений за власним бажанням відповідно до ст.. 38 ч.3 КЗпП України» і дату звільнення 30 квітня 2013 року. Стягнути з відповідача на користь позивача депоновану заробітну плати в розмірі 11 963 грн 20 коп. за період з 01.05.2011 року по 30.04.2013 року.

У судовому засіданні 24.06.2014 року позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. В подальшому у судові засідання не з»являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача, він же є представником 3-ї особи, у судовому засіданні позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що позивач Цакадзе Чингіз Ноєвич відповідно до наказу №5 від 1 травня 2003 року був прийнятий на роботу в ТОВ «Експотрейд» на посаду менеджера з окладом згідно штатного розкладу (а.с. 72, т.1).

Позивач зазначає, що починаючи з травня 2011 року по 30 квітня 2013 року товариством не виплачувалась заробітна плата.

Згідно даних трудової книжки позивача ( запис №16 від 05.07.2013 року) позивач звільнений з займаної посади на підставі ст..40 п.4 КЗпП України, згідно наказу № 6/1 від 07.05.2013 року ( а.с.109-111, т.1).

Наказом № 6/2 від 13.05.2013 позивач ОСОБА_3 був звільнений з посади менеджера з МТПЗ ТОВ «Експотрейд» з 13 травня 2013 року на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України, за прогули без поважних причин, а саме відсутність на робочому місці 13 травня 2013 року більше трьох годин протягом робочого дня. Підставою для видачі наказу про звільнення була службова записка контролера - охоронника ОСОБА_5 від 13.05.2013 року та лист ТОВ «Експотрейд» від 13.05.2013 року (а.с. 16, т.1).

Пунктом 2 зазначеного наказу визначено, бухгалтерії ТОВ «Експотрейд» на підставі наданих підрозділом охорони відомостей, провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_3 за фактично відпрацьовані години за період з 01.04.2011 по 13.05.2013 та вирішити у судовому порядку питання про стягнення у зворотному порядку безпідставно отриманих грошових коштів.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що позивач був звільнений з 13 травня 2013 року, відповідно до наказу № 6/2, а запис в трудовій книжці вказано помилково.

За приписами п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Положеннями ст. 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення.

З наданих матеріалів вбачається, що відповідач на адресу позивача направив лист № 141 від 13.05.2013 року, в якому просив останнього з»явитись на підприємство та надати пояснення стосовно причин його відсутності на робочому місці з 13.05.2013 року. У разі не надання пояснень про причини відсутності його буде звільнено за прогул ( а.с.32, т.1). Вказаний лист був відправлений 17.05.2013 року, про що свідчить поштовий штемпель ( а.с.31, зворот, т.1).

Отже, відповідач не дотримався вимог ст.. 149 КЗпП України, видав наказ про звільнення позивача не зажадавши від останнього письмових пояснень, та лише 17.05.2013 року направив позивачу листа з проханням надати пояснення стосовно відсутності останнього на робочому місці 13.05.2013 року.

Крім того, наказ № 6/2 від 13.05.2013 про звільнення з посади ОСОБА_3, ґрунтується на доповідній працівника охорони. Жодного акту про відсутність на роботі позивача 13.05.2013 складено не було.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не може бути звільнений за прогул без поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.05.2013 року позивачем на ім.»я відповідача поштовим відправленням було направлено заяву про звільнення з займаної посади з 30.04.2013 року, відповідно до ст.. 38 ч.3 КЗпП України ( а.с.30-31, т.1). У вказаній заяві позивач просив також провести відповідні відрахування до прибуткового податку з нарахування заробітної плати за період з 01.05.2011 року по 30.04.2013 року, відрахування до пенсійного фонду з нарахованої заробітної плати з 01.05.2011 року по 30.04.2013 року, провести розрахунок ( видати заробітну плату) за період з 01.05.2011 року по 30.04.2013 року, компенсації при звільненні відповідно до ст.. 44 КЗпП України, видати трудову книжку. Про направлення вказаної заяви свідчить відмітка поштового відділення від 08.05.2011 на описі вкладення у цінний лист та на конверті.

Також позивачем на адресу відповідача був направлений лист від 23.05.2013 у відповідь на лист № 141 від 13.05.13 р., в якому позивач вказав, що 07.05.2013 він не був допущений охороною до робочого місця на підприємстві (т.1 а.с.33). Також в листі зазначено, що 08.05.2013 позивач надсилав оригінал заяви про звільнення та інші документи. Про направлення вказаного листа свідчить зворотне поштове повідомлення, згідно відмітки на якому відповідачем вказаний лист був отриманий 27.05.2013 р.

Факт невиплати позивачу заробітної плати за період з травня 2011 року по 30 квітня 2013 року підтверджується листом ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС за № 311/Ц/17-02-12 від 26.06.2013 року, з якого вбачається, що при перевірці нарахування та виплати заробітної плати встановлено заборгованість по виплаті ТОВ «Експотрейд» перед ОСОБА_3, починаючи з квітня 2011 року: 2011 рік - 7967,86 грн.,; 2012 рік -12214,44 грн., 2013 р. - 3 842,93 грн.. Також в даному листі зазначено про те, що відповідно до акту перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві заробітну плату працівнику ОСОБА_3 депоновано, що підтверджується платіжними відомостями ( т.1,а.с12)..

Відповідно до листа територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві № Ц-984, Ц-1125,Ц-983 від 19.06.13 р., заробітна плата позивачу за період з квітня 2011 року по травень 2013 року нарахована, проте не виплачена, чим порушено вимоги ст.. 115 КЗпП України. Встановлено, що заробітна плата ОСОБА_3 депонована, що підтверджується платіжними відомостями та видатковими касовими ордерами (т. 1 а.с. 14).

З акту перевірки територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві ДІ України з питань праці вбачається, що позаплановою перевіркою за період з 14.05.13 р. по 17.05.13 р. встановлено, що працівнику ОСОБА_3 заробітна плата за період з квітня 2011 року по травень 2013 року нарахована, проте не виплачена (т. 2 а.с. 37-47). Крім того, зазначено, що перевіркою бухгалтерської документації за вищевказаний період встановлено, що заробітна плата позивача ОСОБА_3 депонована, що підтверджується платіжними відомостями та видатковими касовими ордерами за вищевказаний період. Також вказано, що згідно письмових пояснень Генерального директора у зв'язку з відсутністю працівників на робочому місці, на час проведення перевірки 17.05.2013 адміністрацією підприємства проводиться службове розслідування стосовно вищевказаних працівників.

Відповідно до довідки відповідача від 08.10.2014 року № 200 ТОВ «Експотрейд» колективний договір із співробітниками товариство не укладало ( т.1, а.с.157).

Посадова інструкція менеджера з матеріально-технічного постачання та збуту для ОСОБА_3 не розроблялась, що підтверджується довідкою № 201 від 08.10.2014 року ( т.1, а.с.158).

Відповідно до довідки за № 16-13/2-81 від 13.01.2015 року, в головному управлінні з обслуговування клієнтів ПАТ «Державний ощадний банк України» для ТОВ «Експотрейд» відкрито мультивалютний поточних рахунок (т. 2 а.с. 1), обороти грошових коштів на поточному рахунку з березня 2012 року відсутні, мають нульові позначення.

Вищевикладене говорить про те, що відповідачем були здійснені порушення трудового законодавства відносно позивача в частині повноти та своєчасності виплати заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільненні у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю закону.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що наказ №6/2 від 13.05.2013 про звільнення з посади ОСОБА_3 є незаконним в частині причини звільнення.

Щодо дати звільнення позивача з посади, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач звертався до відповідача з заявою про звільнення від 08.05.2013 та просив його звільнити з 30.04.2013 року. Крім того, як зазначив позивач, 07 травня 2013 року його не було допущено до робочого місця, з цього часу він на роботу не виходив, а 08.05.2013 року направив відповідачу заяву про звільнення. Отже, останнім робочим днем позивача було 30 квітня 2013 року.

Відповідач звільнив позивача з 13.05.2013 року з причин його відсутності на робочому місці з 13.05.2013 року, при цьому жодних доказів виконання позивачем трудових обов»язків з 30 квітня по 13 травня 2013 року відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість зміни дати звільнення позивача на 30 квітня 2013 року, відповідно до його заяви адресованої відповідачу.

З урахуванням вказаного, формулювання причин звільнення позивача з посади менеджера має бути змінено на «звільнений за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України» і дату звільнення - 30.04.2013 року.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, о слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Той факт, що позивачу заробітна плата в період з квітня 2011 року по травень 2013 року була нарахована, однак не виплачена, підтверджуються вищезазначеним актом перевірки Державної територіальної інспекції з питань праці у м. Києві.

Представник відповідача у судовому засіданні посилався на те, що позивач порушував трудову дисципліну в частині виконання своїх обов'язків та перебування повного робочого часу ще з 2011 року та позивачу заробітна плата має бути перерахована за фактично відпрацьований час. Однак, вказані обставини представником відповідача у судовому засіданні не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до відповіді державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва Державної податкової служби № 311/Ц/17-02-12 від 26 червня 2013 року при перевірці нарахування та виплати заробітної плати встановлено заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу ОСОБА_3, починаючи з квітня 2011 року: 2011 рік- 7 967,86 грн., 2012 рік- 12 214,44 гривень, 2013 рік- 3 842,93 гривень, тобто заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачу за період з квітня 2011 року по травень 2013 року становить 24 025,23 гривень.

З листа відповідача ТОВ «Експотрейд» № 198 від 08.10.2014 року вбачається, що депонована заробітна плата позивача ОСОБА_3 в сумі 12 062,03 грн. була відправлена йому телеграфним переводом з повідомленням за місцем проживання 02.09.2013 року ( а.с.166, т.1).

Таким чином, не виплаченою позивачу залишилась заробітна плата в розмірі 11 963,20 гривень ( 24 025,23-12 062,03 = 11 963,20). Саме ця сума заборгованості по заробітній платі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується позовних вимог про визнання запису № 16 в трудовій книжці про звільнення - не дійсним, про що зробити відповідний запис у трудовій книжці, то ці вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп..

На підставі ст.ст. 38, 40, 115, 116, 235,253 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати наказ № 6/2 від 13.05.2013 року про звільнення ОСОБА_3 з посади менеджера з МТПЗ на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогули без поважних причин - незаконним в частині причини звільнення з роботи та дати звільнення.

Змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_3 з посади менеджера з МТПЗ на «звільнений за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України» та вважати ОСОБА_3 звільненим з 30.04.2013 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експотрейд» () на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) заробітну плату в розмірі 11 963 грн. 20 коп. ( одинадцять тисяч дев»ятсот шістдесят три гривні двадцять копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експотрейд» () на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. ( двісті сорок три гривні шістдесят копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Г. Сербіна