Справа №583/3957/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Ільченко В. М.
Номер провадження 22-ц/788/698/15 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Маслова В. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про повернення депозиту та відшкодування збитків, -

в с т а н о в и л а:

04.11.2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 02.07.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 608464/2013 «Подарунок «Постійний» «Тринадцяти місячний». Згідно умов договору відповідач прийняв від неї вклад у розмірі 4920,00 дол. США на строк тринадцять місяців з дня укладення договору з щомісячною виплатою процентів в розмірі 11 % річних. 02.08.2014 року (дата вимоги вкладу) вона звернулася до банку з вимогою повернення вкладу та нарахованих відсотків, але їй було відмовлено. На письмові заяви від 18.08.2014 року та 26.09.2014 року щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків відповідач також не відреагував. Оскільки відповідач не виконав зобов'язання по поверненню вкладу та нарахованих відсотків, а також користувався її грошовими коштами понад встановлений договором строк, просить стягнути з відповідача на свою користь 4920,00 дол. США - суму депозитного вкладу, 593,06 дол. США - проценти за договором банківського вкладу, 101,13 дол. США - проценти за 94 дні прострочення (з 02.08.2014 року по 04.11.2014 року), 355,14 дол. США - пеню (відповідно до ст. 549 ЦК України), а також 42,62 дол. США - три проценти річних та 143,41 дол. США інфляційних витрат відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Рішенням суду від 10 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_4 4920,00 доларів США - суми депозитного вкладу, 694,19 доларів США - процентів за користування вкладом, 1058,70 грн. - 3 % річних та 3562,38 грн. - інфляційних витрат за договором банківського вкладу «Подарунок «Постійний «Тринадцяти місячний» № 608464/2013 від 02 липня 2013 року, а всього стягнуто 5614,19 доларів США та 4621,08 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом порушені норми матеріального і процесуального права. Судом не враховано, що банк повернув позивачу всю суму коштів з нарахованими відсотками на його поточний рахунок, тобто виконав перед позивачем свої зобов'язання відповідно до умов договору.

Рішення суду в частині відмови в задоволення позовних вимог про стягнення пені сторонами не оскаржується, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Сторони про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Однак своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за договором банківського вкладу, а тому повинен сплатити на користь позивачки суму вкладу, проценти, передбачені договором банківського вкладу за час дії договору, а також за час прострочення повернення вкладу та відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України три проценти річних та інфляційні витрати за порушення грошового зобов'язання. Проте повністю погодитись з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру грошової суми, яка підлягає стягненню на користь позивачки, не можна, так як суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02.07.2013 року між сторонами укладено договір банківського вкладу «Подарунок «Постійний» «Тринадцяти місячний» № 608464/2013 згідно умов якого відповідач прийняв від позивачки на вкладний рахунок грошові кошти в сумі 4920 дол. США під 11 % річних на строк тринадцять місяців з дня укладення договору, що підтверджується зазначеним договором та квитанцією № 143563 від 02.07.2013 року про внесення вкладу (а. с. 5; 7).

Також 02.07.2013 року між сторонами був укладений договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1, згідно умов якого банк відкрив на ім'я позивачки іменний вкладний рахунок на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в доларах США (а. с. 6).

Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу № 608464/2013, банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», надалі - Рахунок-кореспондент. На цей Рахунок-кореспондент банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Пунктом 1.7 договору банківського вкладу № 608464/2013 визначено, що дата вимоги вкладником вкладу - 02 серпня 2014 року.

Відповідно до п. 2.4 договору банківського вкладу № 608464/2013 порядок припинення договору та закриття рахунку визначається Правилами відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк» (далі Правила).

Згідно п. 1.5 договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1, дата вимоги вкладником вкладу - на першу вимогу вкладника з урахуванням умов Правил.

Згідно п. 6.1 Правил договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до моменту повернення банком вкладу та нарахованих на нього процентів на Рахунок-кореспондент вкладника. П. 4.3. Правил визначено, що повернення грошових коштів внесених на Вклад у готівковій та/або безготівковій формі з поточного або іншого рахунка Вкладника, відбувається в передбачений Договором строк: з Вкладу - в безготівковій формі на Рахунок-кореспондент, відкритий в Банку на ім'я Вкладника та зазначений в Договорі.

04.08.2014 року банківський вклад в повному обсязі разом з нарахованими процентами був перерахований з вкладного (депозитного) рахунку позивачки на Рахунок-кореспондент, відкритий на її ім'я відповідно до договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1, що підтверджується рухом коштів по рахунку № НОМЕР_1 з 01.08.2014 року по 17.10.2014 року (а. с. 8).

18.08.2014 року та 26.09.2014 року позивачка зверталася до відповідача із заявами про повернення коштів відповідно до договору № 608464/2013 від 02.07.2013 року (а. с. 9, 10), а 14.11.2014 року звернулася також із заявою, в якій просила сплатити кошти відповідно до договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1 від 02.07.2013 року. Проте, всупереч умовам укладених сторонами 02.07.2013 року договорів та Правил відкриття та обслуговування вкладних поточних рахунків, грошові кошти готівкою позивачка до цього часу не отримала.

З руху коштів по рахунку № НОМЕР_1 з 01.08.2014 року по 17.10.2014 року, сформованого 17.10.2014 року, вбачається, що залишок коштів на рахунку складає 5516,03 дол. США, з яких 4920 дол. США - сума депозитного вкладу, 595,38 дол. США - проценти за договором банківського вкладу № 608464/2013 (11 процентів річних) та 0,65 дол. США - проценти за договором банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1 (0,1 процентів річних).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Крім того відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу віповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Позивачка, після закінчення строку дії договору банківського вкладу неодноразово зверталась до відповідача з приводу повернення вкладу та процентів, про що свідчать її заяви, отримані відповідачем. Однак, як вбачається з виписки з рахунку на вимогу, на який було перераховано вклад та проценти станом на 17.10.2014 року вони позивачці не повернуті. Доказів про виплату заборгованості позивачці відповідачем ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що права позивачки порушені та її вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що постановою правління НБУ від 28 березня 2014 року № 172 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» залишені чинними обмеження щодо видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, введені постановою правління НБУ від 27 лютого 2014 року № 104, а постановами правління НБУ від 30 травня 2014 року № 328, від 29 серпня 2014 року, від 01 грудня 2014 року дію цих обмежень продовжено, колегія суддів не може взяти до уваги, так як зазначені обмеження у видачі готівкових коштів в іноземній валюті не перешкоджали відповідачу повернути вклад шляхом щоденної виплати коштів в доларах США в еквіваленті 15000 грн., або ж однією операцією за згодою позивачки повернути увесь вклад у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення судом першої інстанції заборгованості за договором банківського вкладу в іноземній валюті, колегія суддів вважає помилковими виходячи з наступного.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Стаття 47 цього Закону визначає операції банків по залученню у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Позивачка надавала відповідачу вклад в іноземній валюті (доларах США), а тому не суперечить діючому законодавству стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в іноземній валюті, так як саме вона надавалась за договором і позивачка просить стягнути суму у валюті.

Суд першої інстанції також обґрунтовано не взяв до уваги посилання відповідача на п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо обмежень під час тимчасової адміністрації, так як відповідно д п. 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону дія цих обмежень не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

В той же час суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивачки процентів, передбачених договором банківського вкладу (11 % річних) за час прострочення повернення вкладу з 02 серпня по 04 листопада 2014 року в сумі 42,62 доларів США.

Відповідно до ч. 4 ст. 1061 ЦК України проценти на банківських вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу № 608464/2013, банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», надалі - Рахунок-кореспондент. На цей Рахунок-кореспондент банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Згідно п. 6.1 Правил договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до моменту повернення банком вкладу та нарахованих на нього процентів на Рахунок-кореспондент вкладника. П. 4.3. Правил визначено, що повернення грошових коштів внесених на Вклад у готівковій та/або безготівковій формі з поточного або іншого рахунка Вкладника, відбувається в передбачений Договором строк: з Вкладу - в безготівковій формі на Рахунок-кореспондент, відкритий в Банку на ім'я Вкладника та зазначений в Договорі.

Як зазначалося вище 04.08.2014 року на виконання п. 1.2. договору банківського вкладу № 608464/2013 та у відповідності з умовами Правил банківський вклад в повному обсязі разом з нарахованими процентами в сумі 5515,38 дол. США (4920 дол. США - сума депозитного вкладу, 595,38 дол. США - проценти за договором банківського вкладу № 608464/2013 (11 процентів річних) був перерахований з вкладного (депозитного) рахунку позивачки на рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат».

Таким чином умови договору банківського вкладу № 608464/2013 від 02.07.2013 року про процентну ставку 11 процентів річних, з моменту виконання банком зобов'язань по поверненню банківського вкладу у відповідності з умовами Правил та п. 1.2. договору банківського вкладу, не можуть застосовуватися, так як правовідносини, які регулювалися вказаним договором закінчилися та між сторонами виникли правовідносини, які регулюються договором банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1 від 02.07.2013 року.

П. 1.4. договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1 від 02.07.2013 року передбачено нарахування процентів на Вклад на вимогу за ставкою 0,1 процентів річних.

З руху коштів по рахунку № НОМЕР_1 з 01.08.2014 року по 17.10.2014 року, сформованого 17.10.2014 року, вбачається, що за серпень, вересень 2014 року позивачці нараховані проценти, передбачені п. 1.4. договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1 в сумі 0,65 дол. США.

Таким чином розмір заборгованості за договором банківського вкладу «Подарунок «Постійний «Тринадцяти місячний» № 608464/2013 від 02 липня 2013 року, яку просить стягнути на свою користь позивачка, складає 5515,38 дол. США.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти, кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).

Так як відповідачем не виконано зобов'язання про виплату позивачці грошової суми, належної їй до виплати за договором банківського вкладу, що перерахована на рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для нарахування на суму заборгованості трьох процентів річних у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов'язання. Проте суд першої інстанції помилився у розрахунку суми трьох процентів річних, яка підлягає стягненню на користь позивачки.

Після перерахування банківського вкладу та процентів з вкладного (депозитного) рахунку позивачки на рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», позивачка звернулась до банку з заявою про виплату цих грошових коштів 18 серпня 2014 року, про що свідчить її письмова заява на а. с. 9 з відміткою про її отримання в цей же день відділенням № 116 ПАТ «ВіЕйБі Банк». Сума грошових коштів за договором банківського вкладу, перерахованих на рахунок за вкладом на вимогу, складає 5515,38 дол. США (з яких 4920 дол. США - сума вкладу та 595,38 дол. США - проценти за договором банківського вкладу).

Таким чином сума трьох процентів річних, що підлягає стягненню на користь позивачки за період з 18 серпня 2014 року по 04 листопада 2014 року (79 днів - в межах позовних вимог) складає 35,81 дол. США (5515,38 дол. США х 3 % : 365 днів х 79 днів = 35,81 доларів США). Беручи до уваги правову природу 3 % річних, передбачених ст. 625 ЦК України, як особливої міри відповідальності, зазначена сума повинна бути стягнута в національній валюті України - гривні по курсу НБУ на час ухвалення рішення.

Суд першої інстанції також прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивачки інфляційних витрат.

Як передбачено нормами Закону України від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення ВСУ від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

Виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні в частині задоволення позову з визначенням заборгованості за договором банківського вкладу «Подарунок «Постійний «Тринадцяти місячний» № 608464/2013 від 02 липня 2013 року, яка підлягає стягненню на користь позивачки в розмірі 5515,38 дол. США та трьох процентів річних за прострочення виконання цього грошового зобов'язання в розмірі 35,81 дол. США, що по курсу НБУ станом на 31.03.2015 року 100 доларів США = 2344,2625 грн.) складає 839,48 гривень.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п. 3; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2015 року змінити в частині задоволення позову ОСОБА_4 та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором банківського вкладу «Подарунок «Постійний «Тринадцяти місячний» № 608464/2013 від 02 липня 2013 року в розмірі 5515,38 доларів США, а також три проценти річних за прострочення виконання цього грошового зобов'язання в розмірі 839,48 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -