_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5100/15
УХВАЛА

про забезпечення позову

01.09.2015 року суддя Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В. розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

28.08.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу у розмірі 342 694,66 грн. та стягнути судові витрати.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 надав клопотання про забезпечення позову, а саме просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1. Мотивуючи клопотання тим, що відповідач зобовязувався повернути суму боргу на першу вимогу. Однак, навіть після направлення відповідачу письмової вимоги у березні 2015 року, відповідач свої зобов'язання не виконав. У зв'язку із наявністю можливості реалізації вказаної квартири відповідачем, та як наслідок загрози унеможливлення виконання рішення по справі у разі його задоволення, позивач просить вжити вказані заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом досліджено надані позивачем докази в обґрунтування клопотання про забезпечення доказів, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна № 98-583М від 08.05.1998 року та копію заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2010 року по справі № 2-2529/10, яким вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна визнано дійсним.

Дослідивши матеріали справи, та проаналізувавши надані позивачем докази в обґрунтування клопотання про забезпечення позову, суддя приходить до висновку, що вимоги стосовно накладення арешту є частково обґрунтованими та законними, в звязку з чим підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити частково.

Накласти арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті.

В іншій частині клопотання, - відмовити.

Копію ухвали направити до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції для негайного виконання.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали та протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали особою без участі якої її було постановлено.

Суддя Васильків О. В.