АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1956/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Прохоровій В.С.

за участю: скаржника ОСОБА_3

представника скаржника ОСОБА_4

представника ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - Осипенко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року в справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу держаної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві Городньої Ганни Юріївни, зацікавлені особи: відділ Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит».

в с т а н о в и л а :

Заявник звернувся до суду із заявою та ставив питання (із урахуванням уточнень) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 40136231 від 14.10.2013 року з виконання виконавчого листа № 2-3556/11 виданого 13.09.2013 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в розмірі 292 832,47 гривень, скасування постанови про розшук майна боржника від 14.10.2013 року та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2014 року у ВП № 40136231, визнання дій державного виконавця Городньої Г.Ю. з підстав порушення ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року у задоволенні скарги було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник заявника подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про її скасування та повернення справи до суду першої інстанції. Мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою апелянт вказував, що суд залишив поза увагою те, що державним виконавцем порушення вимог ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника - м. Киш, вул, Мартиросяна 3, гурт. направлено не було та не повідомлено про відкрите виконавче провадження, чим було позбавлено права на добровільне виконання рішення. При цьому вважав, що наявний в матеріалах справи список відправки рекомендованої кореспонденція, підтверджує лише факт можливого відправлення зазначеної кореспонденції, а не факт її отримання.

Апелянт та його представник у судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - Осипенко О.Л. не визнав подану апеляційну скаргу та заперечував проти її задоволення.

Інші заінтересовані особи будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили. Судова колегія, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено, що 09.10.2013 року до ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві надійшов на виконання виконавчий лист № 2-3556/11, виданий 13.09.2013 року Солом'янським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» боргу в розмірі 292 832,47 гривень, та заява стягувана про примусове виконання рішення суду. У якій стягувач просив одночасно з винесенням постанови про відкриття провадження накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника з метою повного та своєчасного виконання рішення суду.

14.10.2013 року державним виконавцем, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-3556/11 року виданого 13.09.2013 року Солом'янським районним судом м. Києва.

Копію якої було направлено боржникові ОСОБА_3 23.10.2013 року, що підтверджується списком рекомендованих відправлень поданих в ВПЗ Київ-04208 23.10.2013 року.

20.05.2014 року державним виконавцем, в рамках виконавчого провадження № 40136231, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відповідно до якої арешт накладений на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах суми боргу 292 832, 47 гривень.

20.05.2014 року державним виконавцем, в рамках того ж виконавчого провадження № 40136231 було винесено постанову про розшук майна боржника ОСОБА_3 відповідно до якої оголошено розшук автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні скарги виходив з того, що державні виконавці при винесенні постанов діяли в межах своїх повноважень та у суворій відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про відкриття виконавчого провадження направлялася рекомендованою кореспонденцією боржнику, за зазначеною у виконавчому документі адресою.

Враховуючи, що після відкриття провадження протягом 7 місяців боржником у добровільному порядку не було виконано рішення, правомірно було винесено постанови про арешт майна боржника та заборону на його відчуження в межах суми боргу. Так як, накладення арешту на майно та заборону на його відчуження можливо на будь-якій стадії, будь-які порушення відсутні.

Проте повністю погодитися із такими висновками суду не можна.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді скарги не було взято до уваги те, що у відповідності до вимог ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як вбачається із матеріалів справи, скаржник ставив лише питання щодо скасування прийнятих постанов від 14 жовтня 2013 року та 20 травня 2014 року.

І з урахуванням заяви про зміну предмету скарги ( а.с. 17) скаржник просив суд визнати дії державного виконавця відділу ДВС солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Городньою Г.Ю. протиправними щодо порушення нею ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження».

Ст. 30 Закону України регламентує строк здійснення виконавчого провадження.

При цьому ухвала суду не містить у собі обґрунтувань спростування доводів скаржника щодо підстав зазначеної вище норми права.

Крім того, як вбачається із наданих до суду матеріалів виконавчого провадження ( а.с. 56) державна виконавча служба починаючи з 24 квітня 2014 року мала інформацію, щодо зміни боржником ОСОБА_3 місця свого перебування, а саме рахувався зареєстрованим: АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає, що судом не були перевірено дотримання державним виконавцем при надходженні відповіді адресно - довідкового підрозділу положень ч. 5 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак і правомірність постановлення ним ухвал від 20 травня 2014 року, які оскаржував скаржник.

Зазначене вище, свідчить про те, що судом першої інстанції фактично не були перевірені доводи скарги, а відтак ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, вона підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних спарв протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді