Справа № 303/7235/14-ц
№ 2/303/129/15
Рядок стат.звіту - 46
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Гутій О.В., при секретарі Фозекош І.І., з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представника ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Ракошинської сільської рада, третя особа Мукачівське міськрайонне управління Держземагенства у Закарпатській області про відновлення меж земельної ділянки, визнання нечинним та скасування рішення Ракошинської сільської ради, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Ракошинська сільська рада, Мукачівське міськрайонне управління Держземагенства у Закарпатській області про відновлення меж земельної ділянки, в якому просять встановити межу між суміжними земельними ділянками, що по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 відповідно до проекту відведення земельних ділянок, який виготовлений ТОВ «Трегер».

Позов мотивує тим, що позивачі є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1, розміром 514 га у відповідності до державного акту на право приватної власності на землю від 07 квітня 1997 року. Земельний спір щодо встановлення межевих знаків з відповідачами триває вже багато років. Позивачі неодноразово зверталися до Ракошинської сільської ради про вирішення земельного спору, але до цього часу спір так і не вирішено. Так, на звернення відповідачів Ракошинською сільською радою на 19 сесії 5-го скликання від 17.12.2008 року № 34 було прийнято рішення, що у зв'язку з неможливістю вирішення питання про встановлення межі між сторонами просити ТОВ «Трегер» зробити повторний переобмір присадибних земельних ділянок з участю власників земельних ділянок та відповідних служб. Проект відведення було зроблено, але з ним позивачів не ознайомлено. Після повторного звернення Ракошинською сільською радою було проведено перевірку земельних ділянок, які знаходяться по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, про що було складено відповідний акт від 24.04.2009 року та земельною комісією було встановлено межові знаки (дерев'яні колики), які на думку комісії повинні задоволити конфліктуючі сторони. Але відповідачі не погодилися з висновками комісії і категорично відмовилися від встановлення твердих меж між земельними ділянками. Крім того, самовільно спорудили бесідку на спірній території, що не відповідає нормам ДБН, де передбачено, що для забезпечення протилежних вимог та доглядом за будівлями і здійсненням їх поточного ремонту, відстань до меж сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м, натомість бесідка знаходиться на відстані 20-30 см від будинку позивачів.

В подальшому представник позивачів збільшив позовні вимоги та просив визнати нечинним і скасувати рішення №23 23-ої сесії 5-го скликання Ракошинської сільської ради від 20 серпня 2009 року, оскільки про дане рішення позивачі дізналися тільки після його отримання 22.01.2015 року. Крім того, позивач ОСОБА_1 не підписав акт погодження меж земельної ділянки у гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по причині невідповідності меж земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали і просили його задоволити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_7 в судовому засідання позов не визнав, подав письмові заперечення.

Представник відповідача Ракошинської сільської ради в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи Мукачівського міськрайонного управління Держземагенства у Закарпатській області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 26278918 від 01.06.2010 року (а.с. 6).

Як вбачається з пояснень позивачів ОСОБА_1 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1, розміром 514 га у відповідності до державного акту на право приватної власності на землю від 07 квітня 1997 року. Однак на підтвердження цього позивачами всупереч вимогам ст.ст. 10,60,131 ЦПК України не було надано доказів.

Власником суміжних земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та площею 0,0876 га для ведення особистого селянського господарства, які розміщені в АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_4, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 082228 та ЯИ № 082295, виданими на підставі рішення 14 сесії 5 скликання Ракошинської сільської ради від 22.01.2008 року (а.с.44, 45).

У відповідності до ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У відповідності до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Згідно із ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Порядок встановлення та відновлення меж земельних ділянок визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376 зі змінами та доповненнями (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/17686), який набрав чинності з 1 січня 2011 року.

Зокрема, цією Інструкцією визначено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті внатурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Виконавцем робіт зі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) може бути юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою. Замовником зазначених робіт може виступати орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи зі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Фінансування робіт зі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів юридичних осіб, громадян та інших джерел, не заборонених законом.

Вищевказаними нормами земельного законодавства передбачено право власника земельної ділянки вимагати сприяти власника суміжної земельної ділянки встановленню меж земельної ділянки. До того, суд не встановлює межу, а вирішує земельні спори, в тому числі і щодо меж земельних ділянок.

Більш того, державні акти, які посвідчують право власності відповідача ОСОБА_4 на земельні ділянки, в судовому порядку не оскаржувалися та не оскаржуються, хоча позивачами фактично оспорюється розмір та межі земельних ділянок, які передані відповідачу ОСОБА_4 у власність на підставі цих державних актів, а також будівництво бесідки (однак, з урахуванням ст. 11 ЦПК України в межах поданого позову суд не може перевіряти фактичний розмір земельних ділянок, сторін та їх межі, законність проведеного будівництва на них).

Як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи вищевказані державні акти були видані без погодження меж земельних ділянок із суміжним користувачем позивачем ОСОБА_1 на підставі постанови Мукачівського міськрайонного суду від 06 березня 2009 року по справі № 2 а-29/09, яка набрала законної сили, та рішення Ракошинської сільської ради № 23 від 20 серпня 2009 року «Про вирішення земельного спору», яке оспорюється позивачами.

Згідно із ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.

Натомість позивачі всупереч вимогам ст.ст. 10,11,59,60 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна з сторін зобов'язана довесті ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може грунтуватися на припущеннях, а обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, не надали належних і допустимих доказів того, що рішенням Ракошинської сільської ради від 23.08.2009 року № 23 порушуються межі їх земельної ділянки.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Щодо заяви представника відповідачів про пропуск позивачами строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову, то суд приходить до такого висновку.

Згідно із ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Хоч позивачів і зазначають у позовній заяві, що спір між ними та відповідачами щодо межі земельних ділянок триває з 2008 року, однак з урахуванням позовних вимог, в межах яких суд розглядає справи - встановлення меж між суміжними земельними ділянками, то строк позовної давності позивачами не пропущено.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення Ракошинської сільської ради від 20.08.2009 року № 23, то, як зазначають позивачі, вони про оскаржуване рішення дізналися у січні 2015 року, інших даних матеріали справи не містять, а тому строк позовної давності і щодо цієї позовної вимоги не пропущено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 210, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 103,106,107,116, 158 Земельного Кодексу України, суд, -

Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Ракошинської сільської ради, третя особа Мукачівське міськрайонне управління Держземагенства у Закарпатській області про відновлення меж земельної ділянки, визнання нечинним та скасування рішення Ракошинської сільської ради відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали учать у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.В. Гутій