АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1108/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 23, 47 Кравчук В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівВасиленко Л. І. , Качана О. В.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до СПОП «Відродження», треті особи - відділ держземагенства у Шполянському районі Черкаської області, Шполянське відділення Смілянської ОДПІ ГУ міндоходів у Черкаській області, реєстраційна служба Шполянського РУЮ Черкаської області, про визнання недійсним договору оренди землі, розірвання договору оренди землі, зобов'язання повернути земельні ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі та пені,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, яким, в редакції заяви від 14.07.2014, просив:

- визнати недійсним договір оренди землі від 13.07.2007 щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1;

- зобов'язати СПОП «Відродження» повернути земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 ОСОБА_6;

- розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_6 та СПОП «Відродження» 21.06.2006, відносно земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 у зв'язку із систематичним невиконанням орендарем своїх зобов'язань;

- зобов'язати СПОП «Відродження» повернути земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ОСОБА_6 після збору врожаю 2014 року з приведенням цих земельних ділянок у придатний для подальшого використання стан;

- зобов'язати СПОП «Відродження» сплатити ОСОБА_6 орендну плату за використання земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 у 2014 році у сумі 1798,71 грн.;

- стягнути із СПОП «Відродження» на користь ОСОБА_6 заборгованість по орендній платі за використання земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, з окремою сплатою податку з доходу фізичних осіб у розмірі 8607,40 грн.;

- стягнути із СПОП «Відродження» на користь ОСОБА_6 пеню в сумі 30636,24 грн.

В обґрунтування заявлених вимог указав на те, що він є власником трьох земельних ділянок, площами 2,46 га та дві по 2,33 га, з кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_1, які розташовані в межах Скотарівської сільської ради Шполянського району та мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 передані в оренду, згідно договору оренди землі від 21.06.2006, зареєстрованого у Шполянському відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» за №15 23.06.2006. Згідно договору оренди землі від 13.07.2007, який зареєстрований 16.11.2007 у Шполянському відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» за №83, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 передана позивачем в оренду відповідачу СПОП «Відродження». Примірники договорів оренди позивачу не видавалися, оскільки всі примірники підписаних договорів відповідач забрав для здійснення їх державної реєстрації. Позивач вважає, що договір оренди землі від 13.07.2007 має бути визнаний недійсним, оскільки не відповідає Типовому договору оренди землі та не підписувався позивачем, а договір оренди землі від 21.06.2006 підлягає розірванню, оскільки відповідач не сплачував податку з доходу фізичних осіб за виплачену орендодавцю ОСОБА_6 орендну плату за період часу з 2006 до 2012 року, отже відповідач не виплачував і орендну плату позивачу за цим договором. Відповідач орендує дві земельні ділянки на підставі одного договору, отже неправомірно сплачував орендну плату як за одну земельну ділянку з 2006 року, що свідчить про наявність у нього заборгованості по орендній платі перед позивачем на загальну суму 8607,40 грн. За несвоєчасне внесення орендної плати орендарем у договорі оренди земельної ділянки передбачається сплата пені, розмір якої у даному випадку складає 30636,24 грн.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 11.02.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення та на порушення судом при його ухваленні норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування вказує на те, що з матеріалів справи вбачається несплата відповідачем до січня 2015 року орендної плати; відповідач не надав суду оригінали копій документів, долучених до справи; надані відповідачем документи містять підроблений підпис позивача та свідчать про купівлю останнім сільськогосподарської продукції зі складу СПОП «Відродження»; суд не врахував, що згідно висновку експертизи у договорі оренди землі щодо ділянки НОМЕР_1 підпис виконано не позивачем; суд відмовив у позові у зв'язку зі спливом строків позовної давності, але констатував дійсність спірних договорів, отже не міг застосовувати строки позовної давності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем у справі. Одночасно суд указав на те, що частина позовних вимог, а саме: про стягнення заборгованості по орендній платі та пені, є необґрунтованими та недоведеними.

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у задоволенні позовних вимог у даній справі слід відмовити з огляду на пропуск позивачем строків позовної давності, оскільки на момент звернення з позовом до суду оспорені правочини фактично виконувалися сторонами, строк їх дії не скінчився, отже порушення прав особи цими правочинами , у разі його доведеності, було триваючим.

При цьому підставою для розірвання договору є неналежна, на думку позивача, сплата орендної плати орендарем, що, у аспекті можливості розірвання договору з таких підстав, потребує встановлення систематичного (тобто триваючого) характеру несплати орендної плати , а на договорі, щодо якого порушено питання про визнання його недійсним, стоїть підпис не позивача, що може свідчити про необізнаність позивача із можливим порушенням його прав цим правочином.

Далі, положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права, факт його порушення або оспорювання і можливість його поновлення шляхом обраного способу захисту, оскільки за відсутності порушення суб'єктивного права чи інтересу або за відсутності самого суб'єктивного права позовна давність застосуватися не може. Тобто право, яке не порушене позовною давністю не захищається.

Таким чином, встановивши по даному спору відсутність факту порушень прав позивача, колегія суддів відмовляє в позові лише з цих підстав, без розгляду заяв сторін про застосування строків позовної давності та про поновлення таких строків.

Отже одночасна відмова у задоволенні позовних вимог за недоведеністю та у зв'язку з пропуском строків позовної давності є неприпустимою.

При вирішенні даного спору по суті слід виходити з наступного.

З належних та допустимих доказів по даній справі достовірно вбачається, що ОСОБА_6 згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 та НОМЕР_5 є власником трьох земельних ділянок, площею 2,46 га та 2,33 га з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно (згідно вказаного першим акту), а також земельної ділянки, площею 2,33 га з кадастровим номером НОМЕР_1. Ці земельні ділянки розташовані в межах Скотарівської сільської ради Шполянського району та мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно договору оренди землі від 21.06.2006, укладеного між ОСОБА_6, як орендодавцем, та СПОП «Відродження», як орендарем, зареєстрованого 23.06.2006 у Шполянському відділі ЧРФ ДП «Центр ДЗК» за №15, позивач передав у оренду відповідачу земельні ділянки площами 2,46 га та 2,33 га з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Відповідно до розділу цього договору «Об'єкт оренди» в оренду передано земельні ділянки площами 2,33 га і 2,46 га з грошовою оцінкою по 27219,00 грн. кожна. Строк дії договору складає 10 років. Орендна плата вноситься орендарем в розмірі 1,5 % від проіндексованої нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Оренда плата вноситься до 31 грудня звітного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами. Також договором встановлено підстави для перегляду розміру орендної плати.

Згідно п.39 договору оренди від 21.06.2006 дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 40 договору передбачено, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

У даному випадку ОСОБА_6 доводить про неналежну виплату йому орендарем орендної плати за договором від 21.06.2006, що, на його думку, є підставою для розірвання цього договору та стягнення заборгованості по орендній платі та пені. При цьому позивач указує на суму заборгованості по орендній платі, однак не вказує період часу протягом якого виникла ця заборгованість, не вказує період часу протягом якого йому несвоєчасно виплачувалася орендна плата, не зазначає про тривалість затримок по виплаті орендної плати, не наводить відповідних математичних розрахунків.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині розірвання договору оренди землі від 21.06.2006 у зв'язку із систематичним невиконанням орендарем своїх зобов'язань, про повернення з цих же підстав йому земельних ділянок, переданих в оренду за договором, та про стягнення заборгованості по орендній платі та пені (останні дві вимоги як похідні з вимоги про розірвання договору), є належним чином необґрунтованими, отже у їх задоволенні слід відмовити з цих підстав.

Стосовно недійсності договору оренди від 13.07.2007 року колегія виходить з наступного.

Із наявних у справі доказів вбачається, що спірний договір оренди ОСОБА_6 особисто не підписував. Це факт визнається сторонами по справі.

Із змісту позовних вимог та пояснень сторони позивача підставою недійсності вказаного вказаного договору є відсутність вільного волевиявлення позивача при укладенні угоди, у відповідності до вимог ч.3 ст.203 ЦК України.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Факт отримання позивачем ОСОБА_6 потягом 7 років орендної плати по договору, укладення між сторонами 08.08.2012 року додатку № 6 до спірного договору оренди землі (а.с.56), свідчить про визнання ОСОБА_6 договору 13.07.2007 року на протязі 7 років.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірною вольовою дією. Правомірність правочину означає, що він є юридичним фактом, який породжує ті правові наслідки, наступу яких бажають сторони і які відповідають вимогам закону. Згідно з нормою закону правочин завжди є правомірним, якщо тільки його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, факт укладення додатку до спірного договору оренди від 13.07.2007, який зареєстровано 16.11.2007 за №83, дає суду підстави вважати, що позивач ОСОБА_6 визнав свою обізнаність щодо наявності такої угоди, своїми діями підтвердив правомірність оспорюваного договору, який відповідає його волі, одночасно свідомо та беззаперечно приймав його виконання.

На підтвердження отримання позивачем виконання СПОП «Відродження» своїх обов'язків по оренді усіх трьох земельних ділянок, які належать ОСОБА_6 на праві власності свідчить копія накладної за № 38 від 08.06.2011 року, згідно якої він отримав від СПОП «Відродження» пшеницю в якості орендної плати за користування трьома земельними ділянками.

Отже твердження позивача ОСОБА_6 про відсутність волевиявлення на укладення спірної угоди не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду даного спору.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, за вказаних обставин у задоволенні позову в частині визнання договору оренди землі від 13.07.2007 року має бути відмовлено через безпідставність вимог.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 11.02.2015 у даній справі належить скасувати у зв'язку з порушенням судом вимог щодо законності та обґрунтованості судового рішення, встановлених ст. 213 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до СПОП «Відродження», треті особи - відділ держземагенства у Шполянському районі Черкаської області, Шполянське відділення Смілянської ОДПІ ГУ міндоходів у Черкаській області, реєстраційна служба Шполянського РУЮ Черкаської області, про визнання недійсним договору оренди землі, розірвання договору оренди землі, зобов'язання повернути земельні ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі та пені, - скасувати.

У задоволенні вказаного позову - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :