Справа № 450/1837/15 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/7502/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Мусіної Т.Г.

суддів Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря Фейір К.О.

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника

адвоката ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» в особі Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», третя особа ОСОБА_5, про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», третя особа ОСОБА_5, про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 12.06.2015р. № 145/К «По особовому складу», яким ОСОБА_2 начальника Центру поштового звязку № 2, було звільнено із займаної посади за п.1 ст. 41 КЗпП України;

- визнати незаконним та скасувати наказ Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 12.06.2015р. № 136 «Про порушення в роботі Центру поштового звязку № 2»;

- поновити ОСОБА_2 на посаді начальника Центру поштового звязку № 2;

- стягнути в користь ОСОБА_2 з відповідача середній заробіток на час вимушеного прогулу;

- відшкодувати та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що що з 01.11.2014 р. по 12.06.2015р. він працював на посаді начальника Центру поштового зв"язку (ЦПЗ) №2 м.Самбір ЛД УДППЗ "Укрпошта".

Наказом ЛД УДППЗ "Укрпошта" №145/К від 12.06.2015 р. "По особовому складу", який був винесений на підставі наказу ЛД УДППЗ "Укрпошта" №136 від 12.06.2015 р. "Про порушення в роботі ЦПЗ №2", його було звільнено з посади начальника ЦПЗ №2 за п.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов"язків.

Вважає вказані накази незаконними, посилаючись на те, що на час виникнення порушень, які стали підставою для винесення наказу про звільнення, позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності, що підтверджується відповідними листками непрацездатності, відповідачем не дотримано процедури отримання пояснень з приводу фактів, що послужили підставою для звільнення позивача. Стверджує, що наказ №136 від 12.06.2015 р. "Про порушення в роботі ЦПЗ №2", яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з посади за одноразове грубе порушення посадових обов"язків на підставі п.1 ст.41 КЗпП України є незаконним, оскільки вказані порушення мали місце під час його тимчасової непрацездатності, а виконання його обов"язків було тимчасово покладено на заступника ОСОБА_6 згідно наказу №641 від 30.04.2015р., довідка про результати проведення спільно із УСБУ у Львівській області перевірки стану антитерористичної захищеності відділень поштового зв"язку ЦПЗ №2 м.Самбір, ЦПЗ №5 м.Стрий, ЦПЗ №3 м.Дрогобич та ЦПЗ №7 м.Червоноград до його відома була доведена лише 07.07.2015 р., протокол вилучення не був наданий, листи №05-22-1651 від 20.08.2014р., №20-08-87 від 30.04.2015р., №20-08-96 від 18.05.2015р. до його відома не доводились. Крім цього, зазначає, що у тексті наказу №136 від 12.06.2015 р. зазначено, що нібито листом №01-06-44 від 11.06.2015р. йому було доведено розпорядження керівника дирекції про необхідність прибути у ЛД УДППЗ "Укрпошта", тобто в період його непрацездатності, що підтверджується листком непрацездатності АГЛ №863822, за яким 11.06.15р. він перебував в стані тимчасової непрацездатності. З даним листом він був ознайомлений 12.06.15р. о 8 год. 30 хв., що унеможливлювало виконання розпорядження прибути на 9 год. 00 хв. цього ж дня, оскільки 12.06.2015 р. з 9 год. 00 хв. до 10 год. 15 хв. в приміщенні актового залу Самбірського будинку культури було проведено збори трудового колективу за участю окремих працівників та органів місцевого самоврядування, депутатів місцевих та районних рівнів і представників громадськості, де він приймав участь, а виконання розпорядження щодо прибуття у ЛД УДППЗ "Укрпошта" 12.06.2015 р. на 15 год. 00 хв. було неможливе, так як він перебував у Самбірському МВ ГУ МВСУ у зв"язку із проведенням слідчих дій по кримінальному провадженню №0000466 від 05.05.2015р. Стверджує, що при ознайомленні з наказом про звільнення йому не було запропоновано надати пояснення з питань, викладених у вищезгаданому наказі, що є порушенням ст.149 КЗпП України. Вважає, що незаконним звільненням йому завдано моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 20000,00 грн., які просить стягнути з відповідача на його користь, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки в проведенні розрахунку з врахуванням індексації, який здійснено 15.07.2015 р. та середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Посилаючись на вказане, просив задовольнити його позов.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв"язку "Укрпошта" №136 від 12.06.2015 року "Про порушення в роботі Центру поштового зв"язку №2".

Визнано незаконним та скасовано наказ Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв"язку "Укрпошта" №145/К від 12.06.2015 року "По особовому складу".

Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Центру поштового зв"язку №2 Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв"язку "Укрпошта" з 12.06.2015 року.

Стягнуто з Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв"язку "Укрпошта" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 17 855,88 гривень.

В задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта» в особі Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта».

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що відповідно до Положення про Центр поштового звязку № 2 позивач, як начальник центру поштового звязку несе повну відповідальність за роботу центру та не може перекладати свої обовязки та відповідальність на своїх заступників, тому посилання суду на те, що покладення персональної відповідальності на керівника ЦПЗ № 2 згідно з розподілом обовязків повинно відбуватись з чітким розмежуванням з посадовими обовязками інших працівників не відповідає обставинам справи. Вказує, що оскаржуваний позивачем наказ № 136 від 12.06.2015р. «Про порушення в роботі Центру поштового звязку № 2» є не кадровим наказом, а «з основної діяльності», та безпосередньо для ОСОБА_2В не породжував правових наслідків, а притягнення начальника ЦПЗ № 2 ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності відбувалось наказом № 145/К від 12.06.2015р. «По особовому складу». Таким чином суд безпідставно застосував положення ст.149 КЗпП України щодо наказу № 136 від 12.06.2015р. «Про порушення в роботі Центру поштового звязку № 2».

Також вказує, що позивачем пропущено передбачений ст.. 233 КЗпП України місячний строк звернення з позовом до суду.

Крім цього вказує, що судом безпідставно не було взято до уваги акт від 12.06.2015р., яким зафіксовано згоду ОСОБА_2 надати пояснення керівництву ЛД УДППЗ «Укрпошта» о 15:00 12.06.2015р. з тих підстав, що прізвища осіб, які підписали акт не дають можливості встановити їх відношення до ЛД УДППЗ «Укрпошта», оскільки суд мав реальну можливість встановити осіб, які підписали акт, та їх посади, проте цього не зясував.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_2 вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст.. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково: рішення суду в частині визнання незаконним наказу № 136 від 12.06.2015р. підлягає скасуванню, в частині розміру заробітної плати підлягає зміні з ухваленням в цій частині нового рішення, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказом № 3135 від 30 жовтня 2014 року ОСОБА_2 був призначений на посаду начальника Центру поштового звязку (а.с. 8 копія трудової книжки) і наказом В.о. директора Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку № 145/к від 12.06.2015р. був звільнений із займаної посади 12 червня 2015р. за одноразове грубе порушення трудових обовязків по п.1 ст. 41 КЗпП України, а саме за те, що 04.06.2015р. працівник відділення поштового звязку м. Рудки Самбірського р-ну на прохання відправника (співробітника Служби безпеки) прийняла посилку, в якій знаходився муляж вибухового пристрою, в закритому виді, що свідчить про неналежну роботу керівництва Центру щодо забезпечення дотримання вимог нормативних документів у роботі БВП, незабезпечення безпечних умов праці, низьку антитерористичну захищеність обєктів поштового звязку та ставить під потенційну загрозу не тільки самі обєкти поштового звязку, але й життя та здоровя працівників, які задіяні в прийманні, обробці, пересиланні та доставці поштових відправлень.

Колегія суддів вважає, щ рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконним та скасування наказу від 12.06.2015р. про звільнення ОСОБА_2 з роботи та поновлення його на роботі відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки правові підстави для звільнення ОСОБА_2 з роботи на підставі п.1 ст. 41 КЗпП України були відсутні.

Відповідно д п.1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Звільнення за п.1 ст. 41 КЗпП України є дисциплінарним стягненням, тому допускається з додержанням правил, передбачених ст. 147-149 КЗпП України та наявності складу дисциплінарного проступку одноразового грубого порушення трудових обовязків, а не тривале порушення, яким є ослаблення контролю за роботою підлеглих працівників.

Законодавством не визначено поняття грубого порушення трудових обовязків. Чи є зазначене порушення грубим суд визначає сам відповідно до конкретних обставин справи. В цих випадках, як розяснив Пленум Верховного Суду України (п. 27 постанови від 06.11.1992р. № 9 з послідуючими змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів») суд має виходячи з характеру проступку, обставин за яких його вчинено, та шкоди, яку заподіяно або могло бути ним заподіяно.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не допустив порушення трудових обовязків, що були підставою для його звільнення і які можна було кваліфікувати як одноразове грубе порушення, що могло призвести до заподіяння шкоди.

З наявного в матеріалах Положення про Центр поштового звязку № 2 Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта», затвердженого директором Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта», передбачено, що начальник ЦПЗ №2 діє в межах повноважень закріплених цим Положенням: забезпечує своєчасне та якісне ведення бухгалтерського та податкового обліку, складання та подання внутрішньогосподарської звітності, здійснення платежів згідно з переліком, визначеним Львівською дирекцією «Укрпошта», розподіляє функціональні обовязки між заступниками начальника ЦПЗ № 2 (п. 4.4.6), несе відповідальність згідно із законодавством України за невиконання покладених на нього обовязків (п.4.5).

Відповідно до наказу начальника ЦПЗ № 2 ОСОБА_2 № 23 від 26.01.2015р. затверджено розподіл обовязків між начальником ЦПЗ № 2 в м. Самборі, заступниками начальника, головним бухгалтером (а.с. 12-19).

Відповідно до цього наказу саме на заступника начальника покладаються обовязки по організації технологічних процесів з надання послуг поштового звязку належного рівня якості, контроль та перевірка підрозділів тощо, безпосередньо заступнику начальника підпорядковуються відділення поштового звязку.

Факт прийняття посилки від працівника СБУ, в якій знаходився муляж вибухового пристрою, у закритому вигляді мав місце у відділенні поштового звязку в м. Рудки та був вчинений конкретним працівником цього відділення, яке очолює начальник відділення, який також має певні обовязки по організації роботи відділення, діяльність якого контролює саме заступник начальника ЦПЗ № 2 в межах покладених на нього повноважень. Між тим вказані особи по зазначеному факту порушення не були притягнуті до дисциплінарної відповідальності.

Окрім того вказана подія на відділенні поштового звязку в м. Рудки мала місце в період перебування позивача ОСОБА_2 на листку непрацездатності з 20.04.2015р. по 11.06.2015р. (а.с. довідка ЦПЗ № 2 Львівської дирекції від 22.07.2015р. № 323) і на період хвороби ОСОБА_2 обовязки начальника ЦПЗ № 2 наказом № 641/к від 30.04.2015р. були покладені на заступника начальника ЦПЗ № 2 ОСОБА_6 (а.с. 23).

Таким чином можна дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 порушення його трудових обовязків у звязку з порушенням Правил поштового звязку конкретним працівником відділення поштового звязку, до повноважень якого безпосередньо відноситься прийом та відправлення посилок та відсутність у звязку з цим правових підстав для розірвання трудового договору із зазначених відповідачем підстав.

Окрім того колегія суддів з врахуванням рішень Європейського суду з прав людини вважає необхідним зазначити, що використання доказів для звинувачення ОСОБА_2 у вчиненні одноразового грубого порушення своїх обовязків, як підстава для його звільнення, отриманих в результаті підбурювання працівника відділення поштового звязку до вчинення порушення правил поштового звязку, тобто проведення «перевірочної відправки» працівниками СБУ за відсутності даних, що це порушення було б скоєно без такого втручання є неправомірним, такі дії правоохоронних органів виходять за рамки допустимих і є провокацією.

Вимоги справедливого судового розгляду, що містяться в статті 6 Конвенції, на думку Європейського суду ведуть до того, що публічні інтереси у сфері боротьби зі злочинами не можуть бути підставою для використання доказів, отриманих у результаті провокації зі сторони міліції чи інших правоохоронних органів.

Таким чином звинувачення ОСОБА_2 у вчиненні одноразового грубого порушення трудових обовязків ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, тому є підстави для поновлення його на роботі.

Разом з тим колегія суддів вважає, що суд неправильно прийшов до висновку про необхідність скасування наказу Львівської дирекції № 136 від 12.06.2015р. «Про порушення в роботі ЦПЗ № 2», у якому відображено наслідки перевірки ЦПЗ № 2 у період з 22.04.2015р. по 23.04.2015р., а також перевірки Службою Безпеки України разом із службою поштової безпеки 04.06.2016р. стану антитерористичної захищеності обєктів поштового звязку та проведення співробітниками СБУ контрольного відправлення муляжу радіокерованих вибухових пристроїв, а також надані рекомендації начальнику відділу кадрів (а.с. 10), оскільки цей наказ є некадровим, а стосується господарської діяльності підприємства, тому положення ст. 149 КЗпП України щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень на цей наказ не розповсюджується.

З врахуванням наведеного рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Колегією суддів встановлено, що задовольняючи позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції допустив порушення порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995р., а саме: розрахунок середнього заробітку було визначено за шість місяців до звільнення шляхом ділення на 120 робочих днів за цей період, в той час як відповідно до п.2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється за 2 останні календарні місяці за фактично відпрацьований час.

Ураховуючи, що до дня звільнення 12.06.2015р. позивач ОСОБА_2 перебував на листках непрацездатності, розрахунок його середнього заробітку слід проводити за два фактично відпрацьовані місяці, а саме лютий 2015р. 4659,11 (20 робочих днів) та березень 2015р. 4565,02 (21 робочий день).

Відповідно до п. 8 Порядку середньоденний заробіток ОСОБА_2 визначається шляхом ділення суми середнього заробітку за лютий і березень 2015р. на кількість робочих днів у цих місяцях 4659,11 + 4565,02 = 9224,18 : 41 = 224,98 грн.

Кількість днів вимушеного прогулу з 12.06.2015р. по 12.10.2015р. становить 85 днів, відповідно середній заробіток за період вимушеного прогулу становить 19 123,30 грн. (224,80 х 85).

Оскільки суд першої інстанції допустив порушення порядку розрахунку середнього заробітку за вимушений прогул, рішення суду у цій частині підлягає зміні з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення в користь позивача 19 123 грн. 30 коп. заробітної плати за вимушений прогул.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В порушення вказаних вимог закону суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення за межами позовних вимог зробив правові висновки щодо незаконність наказу № 103 від 15.05.2015р. про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, хоча ОСОБА_2 його не оскаржував.

З врахуванням наведеного висновки суду щодо невідповідності закону вказаного наказу підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення.

В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.2,3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» в особі Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року в частині визнання незаконним наказу № 136 від 12.06.2015р. скасувати, в частині розміру заробітної плати за вимушений прогул змінити та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» в особі Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» про визнання незаконним і скасування наказу Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» № 136 від 12.06.2015р. «Про порушення в роботі Центру поштового звязку № 2» відмовити.

Стягнути з Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» в користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 19 123 грн. 30 коп.

Виключити з мотивувальної частини рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року висновок щодо невідповідності встановленій законом процедурі притягнення до дисциплінарної відповідальності наказу № 103 від 15.05.2015р. про оголошення догани ОСОБА_2 за неналежне виконання посадових обовязків.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

ОСОБА_8