Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді: Шум Л.І.;

при секретарі: Ширинової К.С.;

за участю позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_4,ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В ;

В грудні 2014 року позивачі звернулися до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про відшкодування шкоди. В ході розгляду справи свої позовні вимоги уточнили посилаючись на те, щорішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2008ку за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 визнано право власності у порядку спадкування за законом по 7/24 частини квартири АДРЕСА_1 розі у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/6 частку після смерті дідуся ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 5/36 часток після смерті бабусі ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на 5/8 часток.

Право власності позивачів, як власників внесено в реєстр права власності на нерухоме майно 28.05.2009 року. Кожен з позивачів є власником по 21/72 частини квартири АДРЕСА_1. Але розпорядитися своєю власністю та використовувати її за призначенням позивачі не мали можливості з приводу протиправної поведінки відповідачів. Весь час на протязі 6-7 років квартира передавалася відповідачами під оренду стороннім громадянам. До цього часу у квартири знаходиться меблі орендарів. При цьому відповідачі отримували орендну плату, а комунальні платежі не сплачували, та виникла значна заборгованість.

Позивачі, як власники відповідно до норм Закону мали право користуватися своєю власністю та розпоряджатися нею, крім того зобов'язані утримувати свою власність. Але змоги війти у квартиру вони не мали. Відповідачі утримували у себе ключі від квартири, заважали їм нею користуватися. З цього приводу вони зверталися до працівників міліції, але позитивного результату не мали, тому вони були змушені звертатися до суду з позовом про визначення порядку користування житловим приміщенням та вселення у квартиру. Звернення до суду було єдиною можливістю захистити свої права.

Рішенням суду був визначений порядок користування квартирою та позивачі були вселені у квартиру. Рішення суду у частини вселення було виконано 18.09.2013 року державним виконавцем.

Таким чином, фактично з моменту набуття права власності на свою частину квартири з 28.05.2009 року позивачі були обмежені відповідачами у здійсненні свого права власності.

Після примусового вселення у квартиру державним виконавцем, було встановлено, що квартира не придатна для використання за призначенням у квартири були відсутніми унітаз, бачок до унітазу, ванна, труби холодної та гарячої води, мийка, газова плита, газова колонка , труби для газопостачання (газове обладнання), про що був складений акт за участю працівників ТОВ " Житлокомцентр" та сусідів. У зв'язку з тим, що саме відповідачі розпоряджалися квартирою, житловими приміщеннями на власний розсуд, то вони є відповідальними за технічний стан квартири.

У зв'язку з цим вважають, що їм спричинена моральна шкода, яка полягла в тому, що вони не могли користуватися своєю власністю, за захистом своїх прав вимішені були звертатися до відповідних органів. Ними був витрачений значний час на спроби вселитися, вирішити питання поза судовим порядком, а потім для звернення до суду, державного виконавця, що тягнуло за собою істотні зміни у життєвих стосунках. З моменту виділення часток позивачі проживали в найманих квартирах, сплачували орендну плату, це 1000 грн. на місяць, що за 6 років витрачено більше 55000 грн.. Вони постійно зверталися до відповідачів, щоб ті надали ключі від квартири, але їм їх не давали. Вони бачили, що в квартирі постійно проживають інші люди, які орендували квартиру у відповідачів без їхньої згоди.

У зв'язку з цим, позивачам спричинена моральна шкода, яку просять стягнути з відповідачів у сумі 4000 грн., також стягнути витрати на правову допомогу 400 грн. та судовий збір.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 в особі ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти них у повному обсязі, просила відмовити за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, суду надана заява про розгляд справи за його відсутністю.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступними підставами.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2008ку за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 визнано право власності у порядку спадкування за законом по 7/24 частини квартири АДРЕСА_1 розі у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/6 частку після смерті дідуся ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на 5/36 часток після смерті бабусі ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на 5/8 часток.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦКУ, завдана особі моральна шкода має бути відшкодована особою, яка її завдала.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 знімала у неї квартиру в період з 2007 року по 2012 рік.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні суду пояснила, що позивачі в спірній квартирі не проживали, ОСОБА_4. здавала квартиру.

Суд вважає, що в судовому засідання не знайшов своє підтвердження той факт, що діями чи бездіяльністю відповідачів позивачам було завдано моральну шкоду, оскільки тільки 21.03.2013 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу був визначений порядок користування сторонами квартирою АДРЕСА_1, тому суд не вважає дії відповідачів протиправними відносно позивачів.

Отже, відповідно до ст.60 ЦПК України, позивач не надав суду доказів і судом не здобуто доказів того, до дійсно, неправомірними діями відповідачів позивачам було завдано моральну шкоду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у позові ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_4,ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю.

Судові витрати залишити на сторонах в розмірах, які вони понесли

На підставі викладеного та керуючись ст.23, 1167 ЦК України , Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4, ст.ст.10, 15, 60, 61, 212, 213, 214 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі: апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л. І. Шум