Ухвала

іменем україни

30 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., МартинюкаВ.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 22 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), в якому просили визнати недійсними кредитний договір від 17 липня 2006 року , договір поруки від 17 липня 2006 року та договір іпотеки від 17 липня 2006 року.

Посилалися на те, що 17 липня 2006 між ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір, згідно з яким банківська установа зобов'язалась надати позичальнику кредитні кошти в сумі 22 500 дол. США, що на той момент було еквівалентно 113 625,00 грн. за офіційним курсом НБУ. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань були укладені договір поруки від 17 липня 2006 року та договір іпотеки від 17 липня 2006 року. Укладений кредитний договір суперечить приписам законодавства, а тому є недійсним, оскільки укладений ОСОБА_4 під впливом помилки, містить несправедливі умови, укладений зі застосуванням відповідачем нечесної підприємницької практики, порушує принцип рівності сторін, не містить усіх істотних умов (деталізованої загальної вартості кредиту для споживача із розрахунком остаточних сум його погашення в майбутньому, чіткої річної відсоткової ставки, порядку сплати кредиту і нарахованих відсотків). Укладений кредитний договір не містить орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з його оформлення; не містить графіку платежів та детального розпису загальної вартості кредиту для позичальника; пунктом 1.5. договору покладено обов'язок на позичальника укласти договір страхування предмета іпотеки лише в акредитованій відповідачем страховій компанії; п. 5.1., 5.2. розділу 5 передбачає наявність обов'язків та відповідальності лише у позичальника, тобто ці умови кредитного договору є несправедливими. Пунктом 1.3.1. кредитного договору встановлена відсоткова ставка в розмірі 10 % річних, але пунктом 3.4. цього договору передбачений порядок нарахування відсотків за користування кредиту, виходячи з 360 календарних днів , а не з 365 календарних днів, що вводить позичальника в оману. Кредитним договором передбачене надання коштів в іноземній валюті ( 22 500 дол. США), але в касі банку позичальником був отриманий грошовий еквівалент в розмірі 113 625,00 грн., що є однією із форм нечесної підприємницької практики. Такими діями відповідача їх, позивачів, було введено в оману, що мало наслідком укладання кредитного договору в результаті помилки. Про порушення своїх прав дізнались лише в жовтні 2014 року після звернення банківської установи з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. У разі визнання недійсним кредитного договору від 17 липня 2006 року, мають бути визнані недійсними і похідні договори, які укладені на виконання кредитного зобов'язання.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року позовні вимоги задоволено, визнано недійсними: кредитний договір від 17 липня 2006 року № 36-05/06/11/11/304/2006/129, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4; договір поруки від 17 липня 2006 року № 36-05/06/11/13/304/2006/129 укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5; договір іпотеки житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1, укладений 17 липня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4, посвідчений 17 липня 20006 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 3249.Вирішено питання про розподіл судового збору.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 22 вересня 2015 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду Чернігівської області від 22 вересня 2015 року та залишити в силі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що строк позовної давності не пропущений, оскільки про порушення свого права позивачі дізналися у жовтні 2014 року; кредитний договір не містить детального розпису загальної вартості кредиту, що вплинуло на права споживача, а тому кредитний договір та похідні договір поруки та договір іпотеки є недійсними; відсутність письмових відомостей про повідомлення споживача перед укладанням кредитного договору про орієнтовну сукупну вартість кредиту не є підставою для визнання кредитного договору недійсним; умовами кредитного договору передбачений мінімальний щомісячний платіж, а тому відсутність графіку погашення кредиту не є підставою для визнання кредитного договору недійсним; позивачами не доведена наявність помилки при укладанні кредитного договору та наявності умислу у діях відповідача і сам факт обману; не надано доказів того, що умови кредитного договору щодо страхування об'єкту нерухомості та відсутності відповідальності кредитора є несправедливими; метод нарахування відсотків, передбачений умовами кредитного договору, узгоджується з приписами законодавства; спосіб виконання позичальником своїх зобов'язань є ануїтетним, який погоджений сторонами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутність у кредитному договорі загальної суми щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту не вплинуло на свідомий вибір ОСОБА_4 при укладанні кредитного договору, тобто відсутні підстави вважати, що підприємницька практика відповідача є такою, що ввела в оману споживача.

За змістом ч. 2 ст. 19 Закону України « Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов'язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Судом встановлено, що 17 липня 2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір, відповідно до якого банківська установа надає позичальнику грошові кошти у сумі 22 500 доларів США. Грошові кошти були отримані позичальником 17 липня 2006 року ( а. с. 65).

Згідно з п. п. 1.3.1, 1.3.2. 1.4 укладеного кредитного договору відсоткова ставка за кредитом становить 10 % річних; плата за управління кредитом щомісяця становить 0,35 % від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом без урахування розміру відсотків, які позичальник повинен сплатити банку; строк повернення кредиту до 17 липня 2036 року.

Відповідно до п. 1.5 укладеного кредитного договору надання кредиту відбувається лише за умови надання позичальником відповідного забезпечення виконання своїх зобов'язань по цьому договору, а саме підписання та нотаріального оформлення договору іпотеки нерухомого майна.

Відповідно до п. п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 укладеного кредитного договору повернення кредиту здійснюється шляхом перерахування на рахунок щомісячного мінімального платежу у розмірі 272,75 доларів США. до 20 числа поточного місяця.

Згідно з п. 3.4 укладеного кредитного договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється на фактичну кількість днів у період (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 17 липня 2006 року, між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 17 липня 2006 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 17 липня 2006 року, між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 17 липня 2006 року було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 17 липня 2006 року передає в іпотеку житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Чернігів вул. Рудого 28.

Із матеріалів справи вбачається, що п. п. 1.3.1, 1.3.2, 1.4, 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 укладеного договору були передбачені розмір процентної ставки, розмір сукупних послуг позичальника, порядок погашення кредиту, кількість платежів та їх періодичність (до 20 числа щомісяця протягом 30 років), обсяги платежі ( щомісяця ануїтет в розмірі 272,75 дол. США).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення,на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачка протягом тривалого часу проводила оплату на виконання кредитних зобов'язань і з даним позовом звернулась лише після звернення банківської установи з позовом про стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором. А доводи позивача про те, що умови кредитного договору не містять загальної суми щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту, не є підставою для визнання кредитного договору недійсним, оскільки ця сума визначається шляхом однієї арифметичної операції, а саме множення 272,75 дол. США (щомісячний ануїтетний платіж) на 360 місяців (строк дії кредитного договору).

Перевіривши доводи касаційних скарг, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційних скарг та залишення без змін рішення апеляційного суду Чернігівської області від 22 вересня 2015 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 22 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

І.М.Завгородня

В.І.Мартинюк