АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8773/2015 Головуючий 1 інст. Нестеренко О.С.
Справа № 634/1381/14-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори, що виникають із договорів найму (оренди)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -

встановила:

29.12.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом і просив:

- визнати договір оренди земельної ділянки № 935 від 05.09.2006 року укладений між його батьком, ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» (далі по тексту ТОВ «Аграрний дім ім. Горького») недійсним;

- витребувати з незаконного володіння та користування ТОВ «Аграрний дім ім.Горького» земельну ділянку, розташовану на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області площею 6,7279 га;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування вказаних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №079022, виданого на підставі рішення Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області 05.03.2001 року №3, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 23.05.2001 року за №46, його батько, ОСОБА_4, є власником спірної земельної ділянки площею 6,7279 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області.

25.12.2012 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті при оформленні спадщини він дізнався, що існує договір оренди земельної ділянки № 935 від 05.09.2006 року, укладений між померлим та ТОВ «Аграрний дім ім.Горького».

Для оформлення спадщини на зазначену земельну ділянку він звернувся до Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області і отримав свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом, яке зареєстроване в Спадковому реєстрі №62/2013 від 12.08.2013 року. При ознайомленні з договором оренди виявив, що підпис від імені ОСОБА_4 на договорі та додатках до нього, вчинено не ОСОБА_4, а іншою особою.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Суд вирішив:

-визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №935 від 05.09.2006р., укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Аграрний дім ім.Горького», зареєстрований в Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 15.08.2008 року за №25;

- витребувати з незаконного володіння та користування ТОВ «Аграрний дім ім.Горького», земельну ділянку, розташовану на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області площею 6,7279 га, яка належала батькові, ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №079022, виданого на підставі рішення Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області від 05.03.2001 року №3 і яка на цей час належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Сахновщинською державною нотаріальною конторою Харківської області 12.08.2013 року, зареєстрованого в реєстрі держнотконтори під №987.

Також судом вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Аграрний дім ім.Горького» просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що спірний договір оренди земельної ділянки був зареєстрований у Державному реєстрі земель, тобто проведено його державну реєстрацію у порядку передбаченому законодавством України, то державна реєстрація вказаного договору в період строку його дії є підтвердженням того, що ТОВ «Аграрний дім ім.Горького» правомірно, відповідно до законодавства України використовує орендовану земельну ділянку.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно посилався на висновок судово-почеркознавчої експертизи № 3842 від 04.06.2014 року в якій зазначено, що у спірному договорі підпис виконано не ОСОБА_4, так як, на його думку, це не може бути підставою для визнання договору недійсним, оскільки судом не перевірено чи відповідає вказана експертиза Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5.

Також апелянт вказує на те, що суд не викликав експертів, які проводили експертизу у судове засідання, не попередив їх про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, а відтак, не виконання цих вимог, робить неможливим використання цього висновку експертизи.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Аграрний дім ім.Горького» апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити, посилаючись на викладені в апеляційній скарзі доводи.

Позивач ОСОБА_3М та його представник апеляційну скаргу не визнали і просили відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 14, ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі та набуває чинності після його державної реєстрації.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено, підтверджується належними доказами у справі, що 05.09.2006 року між ТОВ «АД ім.Горького» та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки №935 строком на 10 років (а.с.7-8).

Зазначений договір був зареєстрований у Сахновщинському РВ ХРФ ЦДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.08.2008 року №25.

25.12.2012 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті право власності на земельну ділянку перейшло до його сина ОСОБА_3, відповідно до копії Свідоцтва про спадщину за заповітом від 12.08.2013 року, в якому зазначено, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4, який помер 25.12.2012 року, є його син ОСОБА_3 Спадщина, на яку видано зазначене свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 6,7279 гектарів у межах згідно з планом, розташованої на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належної померлому ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХР №079022, виданого на підставі рішення Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області №3 від 05.03.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 23.05.2001 року за №46, кадастровий № :01:000:0313. (а.с. 9-10)

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №3842 від 04.06.2014 року, вбачається, що підписи від імені покійного ОСОБА_4 у примірниках договору оренди земельної ділянки №935 від 05.09.2006 року виконані не ОСОБА_4П (а.с. 83-110).

Судово-почеркознавчою експертизою №7618 від 30.09.2015 року зроблено однозначний висновок, що підписи від імені ОСОБА_4: в договорі оренди земельної ділянки №935 від 05.09.2006 року, укладеного між орендодавцем та ТОВ "Аграрний дім ім.Горького" в графі "Орендодавець"; в протоколі погодження порядку, умов та строків сплати орендної плати по договору оренди Земельної ділянки від 05.09.2006 року; в акті прийому-передачі земельної ділянки від 05.09.2006 року - від імені ОСОБА_4 виконано не самим ОСОБА_4, а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_4 в акті визначення меж земельної ділянки від 05.09.2006 року, в рядку "Орендодавець", також виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою. (а.с. 112-124)

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на те, що позивачем доведено відсутність волевиявлення ОСОБА_4, на укладення договору оренди земельної ділянки, оскільки підпис у спірному договорі належить не йому.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст.25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно з ч.3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною.

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою ст.627 ЦК України.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки.

Верховний Суд України, у постанові від 18 грудня 2013 року № 6-127цс13, дійшов до висновку, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

У постанові від 6 лютого 2012 у справі № 6-104ц11 Верховний Суд України дійшов до висновку, що частиною першою ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним у розумінні частини другої ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Тобто, у разі виявлення факту відсутності у договорі хоча би однієї істотної умови після проведення його державної реєстрації, такий договір підлягає визнанню недійсним за правилами ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Проведеною судово-почеркознавчою експертизою № 7618 від 30.09.2015 року підтверджено, що ОСОБА_4 не підписував спірний договір. Зазначена обставина є підставою для визнання договору недійсним за ст.ст.203, 215 ЦК України як підписання договору особою, яка не має на це повноважень та волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину.

Відповідно до ст.60 УПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки експертиз, покладені в основу рішення суду.

Встановивши, що волевиявлення ОСОБА_4 не було направлено на укладення угоди, яку він не підписував, суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про визнання недійсним такого договору та повернення земельної ділянки власникові.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» не надав належних та допустимих доказів для спростування висновку експертів та не заявив клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, у разі незгоди з висновками проведеної експертизи, а також з клопотанням про виклик та допит експерта у судовому засіданні не зверталось.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 отримував орендну плату, а тому схвалив договір оренди земельної ділянки, прийнявши його до виконання, та відповідність даного договору вимогам Закону України «Про оренду землі» є необґрунтованими, оскільки не спростовують висновків суду щодо відсутності волевиявлення позивача на вчинення оспорюваного правочину.

Посилання представника ТОВ Аграрний дім ім..Горького» на хвали суду касаційної інстанції не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду по даній справі, оскільки стосуються спору інших сторін, та обставин, які мають індивідуальні особливості спірних правовідносин, оцінки доводів сторін.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам, у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України, та встановленим обставинам у відповідності до ст.ст. 202, 203, 207, 215, 218, 627, 638 ЦК України, ст.ст.2, 15 Закону України «Про оренду землі», постанов Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького» відхилити.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: І.С. Кіпенко

ОСОБА_2