Справа № 414/881/15-ц
Провадження № 22ц/782/515/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого: Малієнко Н.В.,

суддів: Соловей Р.С., Фарятьєва С.О.,

при секретарі: Коротенку С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку справу за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 серпня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду та, посилаючись на норми ст. 273 Сімейного Кодексу України, просила звільнити її від сплати аліментів за рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 10.07.2013 року, на дітей від першого шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь відповідача, які проживають із ним, на період з 12.05. 2015 року по 15.04.2018 року, так як в дійсний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 і не має можливості утримувати синів матеріально.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 04 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 надали апеляційну скаргу та, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст.303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з необгрунтованості заявлених вимог, посилаючись на те, що позивачка може утримувати дітей від першого шлюбу, оскільки має земельний пай та отримує за сдачу його в оренду грошові кошти, а доказів того, що відповідач по справі може самостійно утримувати дітей не надано. Крім того, суд послався на те, що норми ст.ст. 188, 273 Сімейного Кодексу України дають право на звільнення особи від сплати аліментів, але це не є обов'язком суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог, але вважає, що для відмови у позові суд мав виходити з інших підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є колишнім подружжям, від спільного життя мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають із відповідачем, а позивачка, згідно рішення Кремінського районного суду Луганської області від 10.07.2013 року, на його користь, на утримання дітей сплачує аліменти в розмірі по 1/6 частці зі всіх видів заробітку на кожну дитину.(а.с. 11, 8-10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року у позивачки народилася донька- ОСОБА_7 , у зв'язку із чим вона в дійсний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. (а.с.4-7).

Звертаючись до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів, позивачка обґрунтовувала свої вимоги ст. 273 СК України і вважала, що внаслідок зміни сімейного та матеріального положення вона повинна бути звільнена від сплати аліментів терміном з 12.05. 2015 року по 15.04.2018 року.

Проте, колегія суддів вважає, що її вимоги не грунтуються на законі, який регулює спірні правовідносини.

Обов'язки батьків щодо утримання дитини та порядок його виконання визначений главою 15 Сімейного кодексу України.

Підстави для звільнення батьків від обов'язку утримувати дітей передбачені ст.ст. 188, 190 СК України.

Статтею 188 Сімейного кодексу України передбачена тільки одна можливість звільнення батьків від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме тоді, коли дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби.

Як вбачається з матеріалів справи, на визначені зазначеними правовими нормами обставини позивачка не посилалася і такі обставини судом першої інстанції не встановлювалися.

Нормами ст. 273 СК України, на які посилалася позивачка як на підставу своїх вимог, спірні правовідносини не регулюються, оскільки вона розташована в главі 22, яка передбачає обов'язки по утриманню інших членів сім'ї та родичів.

Таким чином, оскільки Сімейним кодексом України урегульовані правовідносини по звільненню саме батьків від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то до даних правовідносин не можуть застосовуватися ні аналогія права, ні аналогія закону і ст. 273 СК України не може бути застосована до правовідносин щодо утримання батьками своїх неповнолітніх дітей.

З урахуванням вищенаведених норм матеріального права, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 про звільнення її від сплати аліментів не підлягає задоволенню, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на законі.

При цьому ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 192 СК України не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Ураховуючи те, що судом неповно з'ясовано фактичні обставини справи, його висновки не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі з інших підстав.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 314, 316, 324, 325 ЦПК України , -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 04 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий:

Судді: