Справа № 286/899/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Мінич Ю. М.,

за участю прокурора Овруцької міжрайонної прокурори Житомирської області Ніконович Людмили Анатоліївни, представника третьої особи 1 ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_2, м.Київ, до ОСОБА_3, с.Ігнатпіль Овруцького району Житомирської області, треті особи: 1.Служба у справах дітей Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, 2.Служба у справах дітей Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації, 3. ОСОБА_4 про відібрання малолітньої дитини від сторонньої особи, , -

В С Т А Н О В И В:

У позовній заяві (вх.№1985 ві д 11.02.2014 року) та уточненій позовній заяві (вх.№ 2330 від 18.02.2014 року) позивач просить відібрати у відповідача ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_2, свого малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та передати його позивачу - ОСОБА_2; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, допустити негайне виконання рішення суду у частині відібрання дитини і поверення його позивачу, мотивуючи тим, що він є батьком малолітнього ОСОБА_5, відповідач є бабусею дитини по матері, мати дитини - ОСОБА_4 виїхала за межі України на постійне місце проживання в іншу країну, а догляд сина, який проживав із нею після розірвання шлюбу у належному відповідачу будинку, без згоди та відома позивача доручила відповідачу, яка без належної на те правової підстави утримує у себе дитину, чинить перешкоди позивачу у відвідуванні сина та спілкуванні з ним, усунула позивача від участі у вихованні дитини, подає сину неправдиву інформацію про батька, що негативно впливає на їх стосунки, тому на підставі ст.ст.19, 151, 157, 158, 159, 163 Сімейного кодексу України та ст.242 Цивільного кодексу України просить позов задоволити.

Мотиви неприйняття до розгляду уточненої позовної заяви (вх.№8640 від 22.07.2014 року) відображено в ухвалі суду від 29.07.2014 року.

Сторони та треті особи 2, 3, будучи належно повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з'явились. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач та треті особи, 2, 3 про причини його неявки не повідомили.

В судове засідання прибули прокурор та представник третьої особи 2, проти позову заперечили, просили у його задоволенні відмовити.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 12.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області, громадянин України ОСОБА_2, позивач у справі, є батьком, а громадянка Росії ОСОБА_7, третя особа 3, є матір'ю малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження - село Ігнатпіль Овруцького району Житомирської області.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 07.02.2013 року у справі № 286/82/13-ц, яке набрало законної сили 25.02.2013 року, шлюб, зареєстрований 25.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 44, між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, розірвано. Вказаним рішенням суду місце проживання дитини ОСОБА_5 не визначалось.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Як стверджує позивач у позовній заяві, за спільною згодою батьків син ОСОБА_5 переважно проживав разом з матір'ю ОСОБА_7 в АДРЕСА_2, в приватному житловому будинку, що належить відповідачу ОСОБА_3, яка доводиться ОСОБА_7 матір'ю, тобто є бабусею ОСОБА_5.

Згідно з довідкою виконкому Ігнатпільсьокї сільської ради Овруцького району Житомирської області від 14.04.2014 року № 217 та листа Ігнатпільської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 09.04.2014 року № 198, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, з 31.03.2010 року, до цієї дати, а саме з 19.02.2008 року до 31.03.2010 року проживали там же без реєстрації.

Як видно з наявної у матеріалах справи копії тимчасової посвідки на постійне проживання в Житомирській області серії НОМЕР_1, виданої 18.03.2010 року, ОСОБА_4 (мати дитини ОСОБА_21), ІНФОРМАЦІЯ_6, уроженка с.Ігнатпіль Овруцького району Житомирської області, громадянка Росії зареєстрована у АДРЕСА_2.

Доказів про перебування на вирішенні органу опіки та піклування спору між батьками щодо місця проживання малолітньої дитини, чи наявності з цього приводу відповідного рішення органу опіки та піклування чи судового рішення сторонами суду не надано. Більше того, трьома ухвалами Овруцького районного суду Житомирської області від 18.12.2014 року у справі № № 286/2823/14-ц позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів та зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини - залишені без розгляду за відповідними заявами сторін.

Як стверджує позивач у позовній заяві, мати дитини - ОСОБА_4 виїхала за межі України на постійне місце проживання в іншу країну, а догляд сина ОСОБА_8, який проживав із нею після розірвання шлюбу у належному відповідачу будинку, без згоди та відома позивача доручила відповідачу, яка без належної на те правової підстави утримує у себе дитину, чинить перешкоди позивачу у відвідуванні сина та спілкуванні з ним, усунула позивача від участі у вихованні дитини, подає сину неправдиву інформацію про батька, що негативно впливає на їх стосунки.

Згідно з ч.1 ст.242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Доказів того, що позивач ОСОБА_2 чи третя особа 3 ОСОБА_7 позбавлені батьківських прав або у них відібрано дитину без позбавлення батьківських прав в судовому порядку, а відповідач ОСОБА_3 є опікуном, піклувальником чи усиновлювачем дитини ОСОБА_5 згідно з рішенням органу опіки та піклування чи суду у матерах справи немає та сторонами суду не надано.

У відповідності до ч.ч.4,5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З акту обстеження сім'ї від 07.04.2014 року, складеного на виконання вимог ухвали суду від від 27.02.2014 року комісією у складі завідувача сектору опіки та піклування служби у справах дітей Овруцької районної державної адміністарції ОСОБА_1 та спеціаліста сектору ОСОБА_9, в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_10, вбачається, що проведенням обстеження умов проживання та виховання дитини в сім'ї ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_2, встановлено, що сім'я складається з трьох чоловік: 1.ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_9, бабуся, 2. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, онук, 3. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, мати, на даний час проживає в Росії; будинок дерев'яний складається з чотирьох кімнат і кухні, центральне водопостачання, газове опалення; санітарний стан житла задовільний; сімейний бюджет складається з пенсії та заробітної плати бабусі; висновок: дитина проживає в хороших умовах, забезпечена одягом, взуттям, продуктами харчування, має окрему кімнату, відвідує дитячий чадок в с.Ігнатпіль, мати дитини перебуває на заробітках в Росії, де доглядає хвору сестру.

Як зазначено у письмовій характеристиці дитини, складеній вихователями дитячого садка «Струмочок» ОСОБА_13 та ОСОБА_14, малолітній ОСОБА_5 відвідує дитячий садок з квітня 2013 року, його мати ОСОБА_4 перебуває на заробітках, батько дитини в садок не навідувався, за час відсутності матері вихованням дитини займається бабуся ОСОБА_3, яка ним щоденно піклується, хлопчик завжди має охайний вигляд. Характеристика особистих якостей дитини позитивна.

З акту обстеження умов проживання від 01.04.2014 року, складеного на виконання вимог ухвали суду від від 27.02.2014 року комісією у складі головного спеціаліста служби у справах дітей Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації ОСОБА_16, в присутності ОСОБА_5, вбачається, що проведенням обстеження умов проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що житло розміщене на 8 поверсі дев'ятиповерхового будинку, складається з двох кімнат; умови проживання добрі, кімнати облаштовані згідно з призначенням; для виховання та розвитку дитини заплановано відвести окрему повністю умебльовану кімнату, в якій розміщено письмовий стіл, ліжко; за цією ж адресою мають постійне місце реєстрації: 1.ОСОБА_25, ІНФОРМАЦІЯ_13, позивач, 2.ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_10, співвласник, не проживає, 3.ОСОБА_26, ІНФОРМАЦІЯ_11, співвласник, не проживає, 4.ОСОБА_24, ІНФОРМАЦІЯ_12, співвласник, непроживає; висновок: для проживання дитини будуть створені всі необхідні умови.

Згідно з ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам; батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з ст.157 СКУкраїни питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ч.1 ст.162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Дослідженням доказів у справі встановлено, що відповідач визначеного за згодою батьків дитини зареєстрованого місця проживання малолітнього ОСОБА_5 в АДРЕСА_2, не змінювала. Доказів того, що дитина проживала з позивачем в м.Києві чи іншому місці за адресою відмінною від адреси зареєстрованого її місця проживання у АДРЕСА_2, у матеріалах справи немає та сторонами суду не надано.

Згідно з ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними; батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду; суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

У відповідності до ч.2 ст.151 СК України батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб та передавати її на виховання фізичним особам.

З огляду на вказану норму ч.2 ст.151 СК України, суд вважає, що залучення до виховання дитини ОСОБА_5 його бабусі ОСОБА_3, відповідача у справі, та передання його їй на виховання грунтується на законі. Тим більше, що відповідач визначеного за згодою батьків зареєстрованого в Україні місця проживання малолітньої дитини з матір'ю, яке співпадає з її місцем проживання, не змінювала. Тоді як позивач належними та допустими доказами не довів, що проживання малолітнього ОСОБА_5 у відповідача за її місцем проживання, суперечить його інтересам. З огляду на викладене, у задовленні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 196, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Овруцький районний суд Житомирської області в Апеляційний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Вачко