Провадження № 2/127/361/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Бойко В. М.,

при секретарі Музиці А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в натурі суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в натурі.

Позов мотивовано тим, що з 30.04.2006 року позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін спору народився син ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_4, які проживають із позивачем. В період шлюбу набуто майно, яке добровільно поділити сторони не можуть.

Позивач зазначає, що 12.10.2006 року, сторонами спору набута двокімнатна квартира АДРЕСА_1, вартістю 583290 грн. 64 коп, згідно звіту про експертну грошову оцінку, однокімнатна квартира, яка була придбана 04.06.2014 року, АДРЕСА_2, вартістю 260053 грн. 79 коп., згідно експертної грошової оцінки.

Земельна ділянка площею 0,0772 га розташована в АДРЕСА_3 для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, кадастровий № НОМЕР_2, набута на ім'я ОСОБА_2, 27.01.2009 року, вартістю 32222 грн. 04 коп. Земельна ділянка розміром 0,1335 га, розташована в АДРЕСА_4 для будівництва і обслуговування будинку і господарських споруд, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3, кадастровий НОМЕР_4, вартістю 55720 грн. 76 коп, набута 27.01.2009 року, яке набуте на ім'я ОСОБА_2 Всього набуто майна на суму 931287 грн 23 коп.

Позивач вважає, що їй як дружині, належить 1/2 ідеальна частка вищевказаного майна. В зв'язку з тим, що з нею залишилося проживати двоє малолітніх дітей, а також те, що в набутті вищевказаного майна сторонам спору допомагали батьки позивача вважає, що має право на більшу частку в майні, яке набуто в шлюбі, згідно ч.3 ст.70 Сімейного кодексу України і претендує на 2/3 ідеальні частки.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В заяві від 22.01.2015р. позивач збільшив позовні вимоги та просив суд визнати за нею право власності на 100% квартири АДРЕСА_2.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просив судовий збір залишити за ним.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що 30.04.2006р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області серія НОМЕР_5.( а.с.3)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2015р. між сторонами спору розірвано шлюб. ( а. с .119)

За час шлюбу у сторін спору народилось двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. ( а.с. 4)

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 належить земельна ділянка в АДРЕСА_3, розміром 0,1335 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3, кадастровий НОМЕР_4, зареєстрована в книзі записів реєстрації державних актів на землю за №12. ( а.с.5 )

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 належить земельна ділянка розміром 0,0772 га, розташована в АДРЕСА_4, згідно державного акту серія НОМЕР_1, кадастровий НОМЕР_2, зареєстровану в книзі записів державних актів на право власності на землю за №13. ( а.с. 6)

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 12.10.2006р. виданого виконкомом ВМР вбачається, що ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1. ( а.с.54-55)

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.06.2014р. ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_2. ( а. с. 10)

Судом встановлено, що на вказане вище майно набуте позивачем та відповідачем за час шлюбу відсутні заборони єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що підтверджується витягами з Державного реєстру іпотек єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень. ( а.с.120-125)

ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

ст. 60 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено,що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання прав.

ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ч. 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ майна в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

ч.2 ст. 367 ЦК України встановлено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

ч. 1 ст. 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Ч.3. ст.70 СК України встановлено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

За змістом ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено за домовленістю між ними.

Згідно ст. 69 СК України зазначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно п. 22 ППВС України № 11 від 21.12.2007р. - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 та ст. 372 ЦК України. Згідно з п. 23 Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частини 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, повністю підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 364, 367, Цивільного кодексу України, ст. 60, 65, 70, СК України ст.ст. 3, 88, 118-120, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов- задовольнити.

Поділити в натурі майно, набуте за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділивши ОСОБА_1 та визнати за нею право особистої приватної власності на :

-квартиру АДРЕСА_1, вартістю 583290 грн 64 коп.

-земельну ділянку в АДРЕСА_4, розміром 0,1335 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3, кадастровий НОМЕР_4, зареєстровану в книзі записів реєстрації державних актів на землю за №12, вартістю 55720 грн 76 коп, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

-земельну ділянку розміром 0,0772 га, розташовану в АДРЕСА_4, згідно державного акту серія НОМЕР_1, кадастровий НОМЕР_2, зареєстровану в книзі записів державних актів на право власності на землю за №13, вартістю 32222 грн. 04 коп.

- квартиру АДРЕСА_2 вартістю 260053 грн. 79 коп.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: