Номер провадження: 22-ц/785/7603/15
Головуючий у першій інстанції Рева С. В.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Суворова В.О., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 3 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Першого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, третя особа Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в Одеській області - «Про звільнення майна з-під арешту, заборони відчуження та зняття розшуку з майна», -

ВСТАНОВИЛА:

24.03.2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, по якому просив зняти арешти, накладені постановами Першого Київського Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (ВДВС ОМУЮ), Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області (ДВС ГУЮ) в Одеській області на автомобіль марки «Renault Master», 2000 року виготовлення, д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, а також зняти розшук вказаного автомобіля, оголошений Відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що наявні заборони на розпорядженням вказаним автомобілем перешкоджають йому, як власнику розпоряджатись рухомим майном.

Представник позивача заявлені вимоги підтримала.

Інші учасники по справі, будучи сповіщеними належним чином, до суду не з'явились.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

13.08.2015 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просять рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування районним судом обставин по справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з безпідставності заявлених вимог.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

6 лютого 2012 Київським районним судом м. Одеси було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на предмет застави внаслідок невиконання зобов'язання за договором позики, яким за ОСОБА_3 було визнано право власності на автомобіль марки «Renault Master», 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

Крім того, під час проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 28446324 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1260/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1242488,25 грн., постановою старшого державного виконавця Першого Київського ВДВС ОМУЮ від 29.08.2011 був накладений арешт на все майно боржника ОСОБА_2

Під час проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 41528922 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3183/09 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в загальному розмірі 3017678,42 грн., постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Одеській області від 20.01.2014 було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2

Одночасно, в рамках вказаного виконавчого провадження 04.02.2014 була державним виконавцем винесена постанова про розшук майна боржника, зокрема, і вищезазначеного автомобіля марки «Renault Master», 2000 р.в., д/н НОМЕР_1.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, раніше, а саме 10.07.2009 року постановою Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ був накладений арешт на вказаний автомобіль марки «Renault Master», 2000 р.в., д/н НОМЕР_1.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що укладення договору позики від 29.09.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в простій письмовій формі та подання даної позовної заяви здійснювались сторонами з метою виведення майна з під арешту.

Крім того, районний суд обґрунтовано не прийняв до уваги посилання позивача на те, що на вказаний автомобіль був накладений арешт на підставі договору позики від 29.09.2009 року, і тому, на думку позивача, він, як заставодержатель мав переважне право на задоволення своїх вимог, оскільки перший арешт був накладений раніше - 10.07.2009 року, а тому судом фактично було визнано право власності на майно, яке вже знаходилось під арештом.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Отже, зняття арештів з вказаного рухомого майна порушить права кредиторів ОСОБА_2

Цивільний інтерес підлягає захисту, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є недоведеними та безпідставними, у зв'язку з чим неспроможними та такими, що не спростовують висновків суду, не маючи підстав та доведеності для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 3 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

В.О. Суворов

П.М. Черевко

07.10.2015 року м. Одеса