АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/4131/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Борденюк В.В.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості.

У мотивування вимог посилався на те, що 14 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є він, та ОСОБА_2 укладено Договір кредиту № 10-29/5019, з подальшими змінами, за умовами якого надано кредит у сумі 36 178 доларів США 00 центів, зі сплатою 11,50 % річних за користування кредитом та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 13.01.2015 року.

14 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є він, та ОСОБА_2 укладено Договір відновлюваної кредитної лінії № 10-29/5020, з подальшими змінами, відповідно до умов якого надано позичальнику грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 9 865 80 коп. зі сплатою 15,00 % річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості до 13.01.2015 року.

14 січня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту, між ним, позичальником та ОСОБА_3 укладено Договір поруки № 02-10/43, з наступними змінами, за умовами п. 1.1. якого забезпечено Договір відновлюваної кредитної лінії.

Зазначав, що він виконав свої зобов'язання в повному обсязі, надавши кредитні кошти, проте позичальник порушує умови кредитного договору та Договору відновлюваної кредитної лінії у зв'язку з чим утворилася заборгованість, а саме: за договором кредиту № 10-29/5019 від 14.01.2008 року заборгованість становить 58 735 доларів США 35 центів, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ складає: 690 028 грн. 38 коп.; та за договором відновлюваної кредитної лінії № 10-29/5020 від 14 січня 2008 року заборгованість становить 8 452 грн. 05 коп.

Враховуючи наведене просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь суму заборгованості за Договором кредиту № 10-29/5019 від 14.01.2008 року у розмірі 58 735 доларів США 35 центів, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ складає: 690 028 грн. 38 коп.; суму заборгованості за Договором відновлюваної кредитної лінії № 10-29/5020 від 14.01.2008 року у розмірі 8 452 грн. 05 коп.; та судовий збір у розмірі 3 654 грн. 00 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 10-29/5020 та додатковими угодами у розмірі 706 317,88 грн. та судовий збір в сумі 3 654,00 грн., а всього 709 971,88 грн.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про часткове задоволення позову й стягнення суми боргу з урахуванням строку позовної давності в розмірі 271 939,25 грн. В частині позовних вимог до ОСОБА_3 відмовити, в зв'язку з припиненням поруки.

Зазначає, що не згодний з розміром позовних вимог, оскільки банком невірно проведено нарахування сум, порушено ряд норм чинного законодавства.

Звертає увагу на пропуск строку позовної давності, оскільки з 10 жовтня 2008 року він перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів, проте позивач звернувся в суд з даним позовом лише 20 серпня 2014 року, тому мав право стягнути заборгованість за тілом та відсотками в межах строку позовної давності, а саме: з 11.08.2011 року по 20.08.2014 рік за тілом кредиту в розмірі 17 389,10 доларів США, що по курсу НБУ, визначеному позивачем у розрахунку становить 204 288,87 грн. та відсотками в сумі 5 758,41 доларів США, що по курсу НБУ, визначеному позивачем у розрахунку становить 67 650,38 грн.

Відповідно не вірно нараховані й суми неустойки за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків.

Вважає, що навіть в разі наявності підстав для стягнення суми неустойки і неприйняття заперечень в частині невірності розрахунку неустойки, необхідно зменшити розмір неустойки до 0,00 грн., оскільки збитки у банку відсутні, так як після всіх проведених погашень, сума боргу збільшилась та більше ніж в чотири рази перевищує первісну суму повернення кредиту і він не ухиляється від оплати заборгованості, а лише бажає мінімізувати економічні втрати внаслідок значної зміни курсу долару США відносно гривні.

Крім того, судом не досліджено строків звернення з вимогами до поручителя, оскільки договором поруки № 02-10/43 від 14 січня 2008 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, при цьому він остаточно перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та відсотків з 10.10.2008 року, а до суду з вимогами до поручителя позивач звернувся лише 20.08.2014 року, тому на підставі частини 4 статті 599 ЦК України порука вважається припиненою, що унеможливлює стягнення з поручителя суми боргу у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з"явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції підставно виходив їх доведеності та обґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що 14 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено Договір кредиту № 10-29/5019, за умовами якого надано кредит у сумі 36 178 доларів США 00 центів, зі сплатою 11,50 % річних за користування кредитом та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 13.01.2015 року (а.с.8-14).

Банк виконав свої зобов'язання за Договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 36 178 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № ав/7100810 від 14.01.2008 року (а.с.55).

24 березня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту, якою змінено кінцевий термін повернення кредиту на 13.01.2014 року (а.с.15).

19 червня 2009 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду № 2 про внесення змін до Договору кредиту, якою змінено кінцевий термін повернення кредиту на 13.01.2016 року, та змінено відсоткову ставку за користування кредитом на 13,50 %, а також надано додатково кредит в сумі 495 доларів США 18 центів, що підтверджується заявою на видачу готівки № 001 від 19.06.2009 року (а.с.16-18).

Банк виконав свої зобов'язання за Додатковою угодою № 2 про внесення змін до Договору кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 495 доларів США 18 центів, що підтверджується заявою на видачу готівки № 001 від 19.06.2009 року (а.с.56).

14 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено Договір відновлюваної кредитної лінії № 10-29/5020, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 9 865 80 коп. зі сплатою 15,00 % річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості до 13.01.2015 року (а.с.39-45).

24 березня 2008 року укладено Додаткову угоду № 1 до Договору відновлюваної кредитної лінії, якою змінено кінцевий термін повернення кредиту на 13.01.2014 року (а.с.46).

17 червня 2009 року укладено Договір про внесення змін до Договору відновлюваної кредитної лінії (а.с.47-48).

19 червня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору відновлюваної кредитної лінії, згідно якого змінено кінцевий термін повернення кредиту на 13.01.2016 року (а.с.49).

14 січня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту № 10-29/5019 від 14.01.2008 року та договору відновлюваної кредитної лінії № 10-29/5020 від 14 січня 2008 року, між банком, позичальником та ОСОБА_3 укладено Договір поруки № 02-10/43 (а.с.28-31).

24 березня 2008 року між сторонами у справі укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поруки, а 19 червня 2009 року укладено Договір про внесення змін до Договору поруки (а.с.32-34).

Звертаючись в суд з даним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» посилалося на невиконання відповідачами умов договорів та непогашення кредиту, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на серпень 2014 року становить 706 317,88 грн.

Як вбачається з розрахунків заборгованості за кредитним договором та Договором відновлюваної кредитної лінії за позичальником рахується заборгованість, а саме:

- за договором кредиту № 10-29/5019 від 14.01.2008 року заборгованість становить 58 735 доларів США 35 центів, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ складає: 690 028 грн. 38 коп., та складається з: - заборгованості за кредитом - 31 612 доларів США 10 центів, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ складає: 371 381 грн. 92 коп.; - заборгованості за відсотками - 21 305 доларів США 36 центів, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ складає 250 297 грн. 35 коп.; - пені за несвоєчасне повернення кредиту - 3 073 доларів США 47 центів, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ складає: 36 107 грн. 41 коп.; - пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2 744 доларів США 42 центів, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ складає 32 241 грн. 69 коп. (а.с.35-38).

- за договором відновлюваної кредитної лінії № 10-29/5020 від 14 січня 2008 року заборгованість становить 8 452 грн.. 05 коп. та включає: - заборгованість за кредитом - 5 536 грн. 00 коп.; - заборгованість за відсотками - 7 950 грн. 31 коп.; - пеню за несвоєчасне повернення кредиту - 798 грн. 72 коп.; - пеню за несвоєчасне повернення відсотків - 1 029 грн. 26 коп.; - інфляційні витрати за кредитом - 415 грн. 20 коп.; - інфляційні витрати за відсотками - 560 грн. 01 коп. (а.с.50-54).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом з тим, ОСОБА_2 в суді першої та апеляційної інстанцій не заперечувався факт не виконання ним зобов'язань за кредитним договором та Договором відновлюваної кредитної лінії починаючи з 10 жовтня 2008 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, мотивоване тим, що з 10 жовтня 2008 року він перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів, проте банк звернувся в суд з даним позовом лише 20 серпня 2014 року, тому мав право стягнути заборгованість за тілом та відсотками в межах строку позовної давності, а саме: з 11.08.2011 року по 20.08.2014 рік

Разом з тим зазначене клопотання не може бути задоволене, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 256 ЦК України особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах строку позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, відповідачі не зверталися до суду першої інстанції з заявою про застосування строків позовної давності, що підтверджується матеріалами справи, звукозаписом судових засідань від 26.11.2014 року та від 21.01.2015 року, в яких ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3 зазначали про те, що не отримували кредитні кошти наручно, а сума боргу є завищеною, у зв'язку з коливанням курсу валют, та поясненнями ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, тому суд апеляційної інстанції, в силу ст.303 ЦПК України, позбавлений можливості розглянути дану заяву та задовольнити її в разі обґрунтованості.

Апеляційна скарга не містить посилань на неправильність обрахування сум заборгованості, окрім строку позовної давності, як і не містить власного розрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти, проведеного з інших підстав аніж пропуск позовної давності.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність розміру позовних вимог в повному обсязі, оскільки відповідачами не заперечується невиконання умов договорів, й на вимогу ст.ст.10,60 ЦПК України не надано жодного доказу на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем.

Також не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 на відсутність підстав для стягнення суми неустойки, оскільки, на його думку, збитки у банку відсутні, так як після всіх проведених погашень, сума боргу збільшилась та більше ніж в чотири рази перевищує первісну суму повернення кредиту, оскільки сплата пені, в разі прострочення строків погашення кредиту та/або відсотків, передбачена п.4.1. договору кредиту та п 4.1. договору про відкриття кредитної лінії. І оскільки її розмір не перевищує розмір збитків, тому підстав для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки не має.

Не заслуговують на увагу колегії суддів посилання ОСОБА_2 на те, що порука ОСОБА_3 припинена виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в і односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання.

Такий висновок зроблений Верховним Судом України в правовій позиції у справі №6-106цс14, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для виконання.

Вимога про дострокове повернення суми кредиту заявлена не була, що свідчить про те, що банк не змінював строк виконання основного зобов'язання.

В п. 6.2. договору поруки сторони встановили, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Таким чином з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Враховуючи те, що позивач не змінював термін виконання основного зобов'язання (за договором кредиту та договором відновлювальної кредитної лінії), яким є 13 січня 2016 року, тому ч.4 ст.559 ЦК України застосуванню не підлягає і судом першої інстанції вірно стягнуто заборгованість в солідарному порядку з позичальника та поручителя.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: