Справа № 716/1883/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2015 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Угриновської Л.Я.,

при секретарі - Климус Г.В. ,

за участю сторін: позивача- ОСОБА_4., представника позивача- ОСОБА_10., відповідачів- ОСОБА_5., ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника третьої особи- служби у справах дітей Заставнівської РДА - Пендюра В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на кристування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_5, 1972 року народження, ОСОБА_2, 1992 року народження , ОСОБА_1, 1994 року народження, ОСОБА_6, 1999 року народження такими, що втратили право на користування житловим будинком, що розташований в АДРЕСА_1 В мотивування позову посилається на те, що вказаний будинок належить йому на праві особистої власності. В період із 18.05.2006 року по 24.09.2014 рік перебував в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5. Від спільного проживання дітей не було. Однак з часу спільного проживання із останньою із ними проживали та були зареєстровані в його будинку відповідачі по справі, діти відповідачки. Позивач посилається на те, що ще до офіційного розлучення припинили спільне проживання із ОСОБА_5 03.04.2011 року остання разом із своїми дітьми покинула його будинок, та переїхала проживати в м.Чернівці. Позивач посилається на те, що їх реєстрація перешкоджає йому у праві розпорядженні своєю власністю, а тому вважає, що вони втратили право на користування ним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позов підтримав, суду пояснив, що до 2005 року проживав в м. Чернівці у власній квартирі, продавши її, купив житловий будинок в АДРЕСА_1. В даному будинку проживав із відповідачкою ОСОБА_5 та її дітьми, котрих в послідуючому зареєстрував там же. Починаючи із 2011 року відповідачі по справі у його будинку не проживають, не допомагають у його утриманні. Крім того позивач вказав, що на даний час тяжко хворий, потребує стороннього догляду, має намір жити в сестри, а тому хоче продати будинок. Перешкодою в цьому є реєстрація відповідачів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Пояснила суду, що протягом чотирьох років позивач із ОСОБА_5 спільно не проживають. Остання разом із дітьми- ОСОБА_1., ОСОБА_2 та ОСОБА_6 покинули будинок позивача 03.04.2011 року. З того часу у вказаному будинку ніхто не проживає. Представник позивача вказала, що ОСОБА_4 протягом року проживає в її будинку, вона здійснює за ним догляд. Позивач має намір продати будинок , який розташований в с. Шубранець Заставнівського району, оскільки йому необхідні кошти для лікування. Перешкодою цього є реєстрація відповідачів.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_5 позов не визнала, суду пояснила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4. В будинку позивача разом із своїми дітьми проживала до вересня 2012 року. Після цього перейшли проживати до квартири знайомих в АДРЕСА_2 де проживають і на сьогоднішній день. Дочка ОСОБА_7 з 2014 року проживає в с.Неполоківці Кіцманського району , ОСОБА_6 навчається у 9 класі Шубранецької ЗОШ, син- ОСОБА_2 проживав в с. Стрілецький Кут, а в 2014 році був засуджений до позбавлення волі. Крім того відповідачка ОСОБА_5 вказала суду, що за час шлюбу із позивачем проводили газифікацію будинку, електрифікацію, проводили поточний ремонт. В даному будинку залишилися її особисті речі, які вона хотіла забрати, однак позивач не бажав пускати до будинку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, суду пояснив, що до позбавлення волі проживав із своєю дівчиною в с.Стрілецький Кут. На даний час проживає із матір»ю в АДРЕСА_2, однак бажає перейти проживати в с. Шубранець Заставнівського району до будинку, де зареєстрований.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 позов не визнала. Суду пояснила, що із 2012 року по січень 2013 року проживала разом із матір»ю в АДРЕСА_2. На даний час проживає в цивільному шлюбі із чоловіком в с.Неполоківці Кіцманського району.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що проживає по сусідству із ОСОБА_4, знає останнього із 2011 року. Свідок суду підтвердив, що відповідачі в будинку , що по АДРЕСА_1 не проживають протягом чотирьох років.

Свідок ОСОБА_9 вказала суду, що позивач та відповідачка ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали в будинку , що по АДРЕСА_1 до 2011 року. Свідку відомо, що в даному будинку проживали діти ОСОБА_5 . На даний час у вказаному будинку ніхто не проживає.

Відповідно до ч. 1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, що приймає участь у справі , розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Конституція України у ст.30 проголошує недоторканість житла. Стаття 47 Конституції гарантує кожному право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але і можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатись ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст.13 ч.3 Конституції України власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству.

Положення п.1 ст.8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі крім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплює право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою житла.

Згідно ст.155 ЖК України жилі будинки (квартири ), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.150 ЖК України, ст.ст.317,383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання , проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише із підстав , передбачених законом.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 23.11.2005 року ОСОБА_4 належить житловий будинок в АДРЕСА_1. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 є власником вказаного житлового будинку.

Згідно довідки Шубранецької сільської ради від 15.12.2014 року №1247 в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані але не проживають : ОСОБА_5, 1972 року народження, ОСОБА_2, 1992 року народження, ОСОБА_1, 1994 року народження та ОСОБА_6, 1999 року народження. Встановлено, що відповідачі проживають в м.Чернівці, с.Неполоківці.

Відповідно до ст.405 ЦК України - член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.

Відповідач ОСОБА_2 визнав ту обставин, що він 2 роки після залишення будинку позивача проживав в с. Стрілецький Кут Кіцманського району, де створив фактично сім»ю, після чого був засуджений вироком суду. Після звільнення із місць позбавлення волі повернувся до матері м.Чернівці. Відповідачка ОСОБА_1 визнала, що проживає в с. Неполоківці Кіцманського району де також фактично створила сім»ю. Відповідачка ОСОБА_5 із неповнолітньою ОСОБА_6 проживає в АДРЕСА_2. Дитина навчається в 9 класі в с. Шубранець Заставнівського району.

Доказів поважності причин не проживання відповідачів в будинку позивача із вересня 2012 року судом не здобуто.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Керуючись ст.ст. 150, 155 ЖК України, ст.ст. 72 СК України, ст.405 ЦК України, ст.ст. 11, 57-60, 213-215,218, 293 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити .

Визнати ОСОБА_5, 1972 року народження, ОСОБА_2, 1992 року народження, ОСОБА_1, 1994 року народження, ОСОБА_6, 1999 року народження такими, що втратили право на користування житловим будинком, який знаходиться в АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через районний суд протягом 10 днів з часу проголошення.

Суддя