Провадження №2-з/263/15/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2015 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м.Маріуполя Папаценко П.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів, подану ним до суду до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

8.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суд із заявою про забезпечення доказів, подану ним до суду до подання позовної заяви, просив суд витребувати із реєстраційної служби та управління земельних ресурсів інформацію про те, за ким та на підставі яких правовстановлюючих документів зареєстровані земельні ділянки за адресами: вул.Аеродромна, 9 та пров.Новгородський,24, обґрунтовуючи свою заяву тим, що колишня дружина ОСОБА_2 відмовляється надати вказані документи, а у зазначених установах доступ до вказаної інформацію обмежений.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів та наданими документами приходжу до висновку про залишення її без руху, оскільки її подано без додержання вимог статті 134 ЦПК України, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст 133 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 1 ст.134 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені всі відомості, визначені частиною першою статті 134 ЦПК, а в разі невідповідності заяви цим вимогам застосовуються наслідки, встановлені частинами першою і другою статті 121 ЦПК України.

Встановлено, що у порушення вимог ст.134 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів не зазначені всі вищенаведені відомості, визначені чинним законодавством України, а саме: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, оскільки обставини зазначені ОСОБА_1 у заяві суд не може тлумачити на свій розсуд.

Встановлено, що зміст вимог заяви про забезпечення доказів в частині доказів, які необхідно забезпечити, не конкретизований, а саме: в частині: «вул.Аеродромна, 9 та пров.Новгородський,24» - якого міста?; витребувати із реєстраційної служби та управління земельних ресурсів інформацію яких саме установ?; відсутнє жодне послання, обґрунтування щодо відношення ОСОБА_1 ОСОБА_2 до вказаних домоволодінь, земельних ділянок адже їх власники теж мають право захисту інформації щодо її розповсюдження.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно ч. 3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати свої процесуальні обов'язки.

При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно з ч. 2 ст.134 ЦПК України до заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені статтею 121 цього Кодексу.

Відповідно частин 1, 2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст.121, 133, 134, 137 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів, подану ним до суду до подання позовної заяви - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків п'ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву буде визнано неподаною та повернуто зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Папаценко П.І.