Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Номер провадження 22-ц-778/2598/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

ОСОБА_2

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Відділ по Ленінському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Відділ по Ленінському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 12 лютого 2005 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

11 грудня 2014 року ОСОБА_4 забрала сина та поїхала із дому, при цьому створила ситуацію при якій травмувала психіку дитини, який не бажав їхати від нього. З цього часу відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з сином.

ОСОБА_3 вказує, що дуже любить свого сина, намагається виявити та розвивати в нього його природні здібності, може надати йому можливість всестроннього розвитку.

Крім того, зазначає, що він є працездатною особою, працює електромонтером в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Соціальні ініціативи», має самостійний і стабільний дохід. Малолітній ОСОБА_6 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, кімната 46 а,б, яка має загальну площу 31 кв.м, облаштована кухнею, ванною кімнатою, санвузлом. В кімнаті створені всі умови для його комфортного проживання, навчання та розвитку, обладнане окреме спальне місце, робочий стіл для занять та підготовки до школи, є книжкова полиця, є ігрова зона.

Також, син навчається в гімназії № 50 м. Запоріжжя, що розташована рядом із будинком та його місцем роботи, навчається і в Запорізькій дитячій музичній школі, яка також розташована поряд з будинком, в якому вони проживають. Крім того, до 11.12.2014 року, двічі в неділю, вони із сином відвідували секцію з греко-римської боротьби в легкоатлетичному комплексі Манеж.

На даний час відповідач ОСОБА_7 разом із сином проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, кімната 22, яка не відповідає мінімальним побутовим умовам.

Оскільки, визначення місце проживання сина із батьком буде відповідати його повному та всебічному вихованню, його фізичному, духовному та моральному розвитку, враховуючи те, що малолітній син також бажає проживати із батьком, ОСОБА_3 просив суд визначити місце проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 із ним.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом не прийнято до уваги, що кімната, в якій на теперішній час проживає відповідачка з сином не відповідає необхідним мінімальним побутовим умовам, натомість, в кімнаті, в якій проживає він створені всі умови для комфортного проживання, навчання та розвитку дитини. Судом не враховано, що саме за його ініціативою син навчається в музичній школі та відвідує спортивну секцію з греко-римської боротьби, навчається в школі № 50 в. Запоріжжя, яка розташована неподалік від будинку проживання.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, а надані ними докази свідчать про те, що вони є рівними в своїх характеристиках та можливостях догляду за дитиною. За цих обставин, із застосуванням принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дійшов висновку, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та обєктивно зясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

При вирішенні спору судом першої інстанції встановлено, що 12.02.2005 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 був зареєстрований шлюб, актовий запис № 81. Прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінено на ОСОБА_3 (а.с.8).

Від шлюбу подружжя мають сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 051007, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 26.12.2006 року (а.с.9).

Сімя проживала в м. Запоріжжі за адресою: вул. 40 років Радянської України, 21 кімната № 46 а,б. З 11 грудня 2014 року відповідач ОСОБА_7, забравши сина ОСОБА_9 переїхала на інше місце проживання - м. Запоріжжя пр. Леніна, 133 кімната № 22 на яку отримала ордер № 996 серія «Г», виданий виконавчим комітетом Запорізької міської ради 09.12.2014 року (а.с.64).

Відповідно до характеристики Запорізької гімназії № 50 від 22.12.2014 року, ОСОБА_9 навчається в гімназії № 50 з першого класу. Успіхи у навчанні низькі та середні. Уроки відвідує регулярно, шкільні заняття не пропускає, домашні завдання завжди виконано, але на уроках байдужий. До виконання громадських доручень ставиться недбало. Мовчазний, замкнений, піддається чужому впливу. Правила поведінки виконує не завжди. В позаурочний час відвідує музичну школу. Батьки цікавляться шкільним життям сина, відвідують батьківські збори, приходять на індивідуальні консультації до вчителя, допомагають дитині у навчанні. У хлопчика є все необхідне навчальне приладдя. Дитина завжди охайна одягнена і доглянута. ОСОБА_10 у родині, яка потребує психологічної допомоги. Хлопчик відвідує на собі нестабільність сімейних відношень у родині, суперечки та сварки між батьками. Бажання дитини щодо проживання з кимось з батьків невідоме (а.с.17).

Згідно характеристики Запорізької дитячої музичної школи № 3 від 15.12.2014 року № 307, ОСОБА_9 навчається в ЗДМШ № 3 з вересня 2011 року. За цей час проявив себе як вихована, спокійна людина, відповідально ставиться до навчання. Ініціатором навчання ОСОБА_9 був саме його батько, ОСОБА_3 За роки навчання ОСОБА_9 турбувався про дитину та тісно спілкувався з викладачами лише його батько, ОСОБА_3 ОСОБА_11 особисто водить ОСОБА_9 до школи, пильно контролює навчальний процес свого сина, із зацікавленістю відвідує усі концертні заходи, в яких його дитина приймає участь, приймає безпосередньо участь у вихованні домашніх завдань ОСОБА_9, відвідує уроки сина, регулярно та без запізнень вносить плату за навчання. Також, всі викладачі закладу, які безпосередньо пов'язані з навчанням ОСОБА_9, стверджують, що батько ставиться до свого сина з любов'ю, турботою та повагою, намагається всебічно розвинути свою дитину (а.с.10).

Крім того, станом на 17 грудня 2014 року дитина займається греко-римською боротьбою. На тренування його приводить батько (а.с.11) та відвідує Запорізьку дитячу музичну школу № 3 та навчається в 2 (8) класі (фах фортепіано) (а.с.13).

Батьки дитини працевлаштовані, ОСОБА_3 працює в ТОВ „Соціальні ініціативи Запоріжжя" на посаді електромонтера з 31.12.2013 року та зарекомендував себе як спеціаліст, який добре орієнтується у своїй спеціальності. До своєї роботи ставиться з ініціативою, виконує її якісно і в строк. Виявляє прагнення до підвищення рівня своїх професійних знань і освіти. Бере участь у громадському житті колективу. У колективі з яким безпосередньо працює, користується повагою. У спілкуванні врівноважений і скромний. Порушення техніки безпеки та трудового розпорядку не допускав (а.с. 12,15).

Відповідно довідки ТОВ „Соціальні ініціативи Запоріжжя", ОСОБА_4 працює в ТОВ „Соціальні ініціативи" на посаді швейцара гуртожитку № 25 з 31.12.2013 року по даний час, де зарекомендувала себе позитивно. Ділові якості проявила на найвищому рівні, постійне прагне до самовдосконалення. За характером спокійна та врівноважена, жодної скарги від керівництва певної сфери обслуговування не надходило, тільки позитивні відгуки. В колективі користується повагою. У порушенні техніки безпеки та трудового розкладу помічена не була, шкідливих звичок та дисциплінарних стягнень не має (а.с.31,32).

Оцінивши надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов висновку що батьки є рівними в своїх характеристиках та можливостях догляду за дитиною. Застосувавши, наряду із національним законодавством - ст. 141, 160,161 СК України, норми міжнародного права, зокрема принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, оскільки малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Разом з цим, суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідно ч.4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді спорів щодо місця проживання дитини обовязковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Незважаючи на те, що до участі у справі залучений орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району за місцем проживання батька дитини, висновок щодо визначення місця проживання з одним із батьків в матеріалах справи відсутній.

Виконуючи вимоги ч.4 ст. 10 ЦПК України апеляційним судом витребувані та досліджені у судовому засіданні висновки органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району за місцем проживання батька дитини ОСОБА_3 та органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району за місцем проживання матері дитини ОСОБА_7

Відповідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району № 05/01-25/0962 від 03.07.2015 року, за результатами вивчення стану виконання батьками власних батьківських обов'язків відносно спільної дитини, обстеження умов проживання дитини та батьків, було з'ясовано, що малолітній ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: вул. Сорок років Рад. УкраїниАДРЕСА_1 а, б, м. Запоріжжя, де проживав разом з батьками до 11.12.2014. Для проживання та розвитку дитини за вказаною адресою створено належні умови. Виділено окреме спальне місце, окрема шафа для речей та одягу, місце для навчання, в наявності є спортивний та музичний інвентар, залишився деякий дитячий одяг, іграшки та інші речі особистого вжитку. Квартира має чистий та охайний стан, оснащена необхідними меблями, побутовою технікою. Комунальні послуги всі, окрім газу, постачаються та подаються до використання відповідними приладами, їжу готують на електричній плиті.

Крім того, органом опіки та піклування встановлено, що між батьками мають місце конфлікти щодо спільного виховання власної дитини, що негативно впливає на емоційний стан та розвиток останнього. Зазначені обставини підтверджуються характеристикою на малолітнього ОСОБА_9 Запорізької гімназії № 50 Запорізької міської ради Запорізької області від 22.12.2014.

За результатами обстеження умов проживання, з'ясовано, що за місцем проживання кожного із батьків створено умови для проживання та розвитку дитини. Всебічний розвиток дитини має бути забезпечений обома батьками, навіть у випадку, якщо вони проживають окремо та конфліктні ситуації вирішувати без участі дитини.

Враховуючи вищевикладене, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, вік дитини, її режим дня, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, керуючись ч. ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 Сімейного кодексу України, рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району від 25.06.2015 протокол № 12/3 орган опіки та піклування вважав можливим проживання малолітнього ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: вул. Сорок років Рад. УкраїниАДРЕСА_1 а, б, м. Запоріжжя (а.с.156-157).

Відповідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району № 01-10/0455 від 30.06.2015 року, відділом по Орджонікідзевському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради проведене обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання дитини. За результатами обстеження встановлено, що в кімнаті створені всі умови для проживання та виховання дитини.

За інформацією Запорізької гімназії №50, батьки цікавляться шкільним життям сина, відвідують батьківські збори, приходять на індивідуальні консультації до вчителя, допомагають дитині у навчанні. Бажання дитини щодо проживання з кимось з батьків невідоме.

Згідно з листом Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 02.03.2015 №308/03-Л ОСОБА_4 проінформовано про можливість співпраці з центром, запропоновано звернутись за психологічною консультацією разом з дитиною, проте мати дитини повідомила, що син не потребує психологічної допомоги.

ОСОБА_4 відмовилась від проведення бесіди з малолітнім ОСОБА_6 з метою з'ясування його думки щодо вищевказаного питання, оскільки, на її погляд, це може негативно відобразитися на психологічному стані дитини.

Питання визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району 26.06.2015 за участю батьків дитини.

ОСОБА_3 повідомив, що періодично відвідує навчальний заклад, д;е^ навчається дитина та спілкується з сином, дає йому кишенькові гроші, умови його проживання, на його думку, є кращими, ніж у матері, вважає, що син має проживати з ним.

ОСОБА_4 наполягала на тому, що саме вона піклується про сина, і дитина має жити разом з нею.

За результатами розгляду питання комісія з питань захисту прав дитини районної адміністрації міської ради вважає, що для прийняття об'єктивного рішення щодо вищевказаного питання необхідно заслухати думку дитини, тому дійти висновку про визначення місця проживання дитини з кимось з батьків на даний час не є можливим.

Враховуючи вищезазначене, районна адміністрація Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району як орган опіки та піклування вважає неможливим визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_9, 20.12.2006р.н., з одним із батьків, та залишає прийняття рішення щодо вказаного питання на розсуд суду (а.с. 159).

Судовою колегією відповідачу ОСОБА_4 розяснені вимоги ст. 171 СК України щодо врахування думки малолітньої дитини при вирішенні між батьками питання щодо місця її проживання та запропоновано ОСОБА_4 вислухати думку малолітнього ОСОБА_9 у судовому засіданні. Мати дитини категорично відмовилася від заслуховування думки дитини, мотивуючи це тим, що це може негативно відобразитися на психологічному стані дитини.

Таким чином, судовою колегією, у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України оцінені надані органом опіки та піклування висновки щодо визначення місця проживання дитини та за своїм внутрішнім переконанням колегія суддів погодилася з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з ним, оскільки можливості батьків щодо надання умов проживання дитини є рівними, а враховуючи, що дитина вже тривалий час проживає з матірю, відсутні будь-які обставини та підстави для відібрання її від матері.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з нормами сімейного законодавства, де ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Частина 1 ст. 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 161 СК України).

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

При перегляді рішення суду першої інстанції та дослідженні нових доказів, судова колегія не встановила виняткових обставин за яких би дитина була розлучена зі своєю матірю.

Така позиція висловлена колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалах № 6-6861св.09 від 23 вересня 2009 року та № 6-18707св07 від 27 січня 2010 року, ухвалених в аналогічних справах за позовом батька до матері дитини про визначення місця проживання дитини.

За таких обставин, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Докази та обставини, на які посилається апелянт були предметом дослідження судом першої інстанції. При їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: