У Х В А Л А

21 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Романюка Я.М.,
Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву приватного виробничо-торгового підприємства «Айстра» про перегляд Верховним Судом України рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29квітня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2015 року в справі за позовом приватного виробничо-торгового підприємства «Айстра» до публічного акціонерного товариства «Прокредит Банк», ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Мигаровська Олена Вікторівна, відділ державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2015 року, у задоволенні позову приватного виробничо-торгового підприємства «Айстра» (далі - ПВТП «Айстра») відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ПВТП «Айстра» на підставі пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ПВТП «Айстра» порушує питання про скасування постановлених судами рішень та ухвалення нового рішення про відмову в позові з підстав, передбачених пунктами першим та четвертим частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) - неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ПВТП «Айстра» посилається на постанову Верховного Суду України від 11 березня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2011 року, від 26 березня 2014 року, від 9 квітня 2014 року, від 22 жовтня 2014 року, від 29 жовтня 2014 року та від 5 листопада 2014 року.

ПВТП «Айстра» вказує на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що виконавчий напис вчинено відповідно до вимог чинного законодавства, на час його вчинення не існувало спору щодо розміру заборгованості, підстави для його визнання таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Разом з тим, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2014 року, від 29 жовтня 2014 року та від 5 листопада 2014 року судами встановлено, що на час вчинення виконавчого напису між сторонами існував спір щодо розміру кредитної заборгованості; в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року суд визнав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки встановив, що його вчинено нотаріусом без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості.

В постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, наданої як приклад невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зроблено висновок про те, що на час вчинення виконавчого напису в суді існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, що спростовує висновок суду про її безспірний характер.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2011 року та від 26 березня 2014 року не можуть бути прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасувавши рішення судів першої та апеляційної інстанцій направив справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ПВТП «Айстра» обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом приватного виробничо-торгового підприємства «Айстра» до публічного акціонерного товариства «Прокредит Банк», ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Мигаровська Олена Вікторівна, відділ державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Я.М. Романюк
Ю.Л. Сенін