Справа №489/6156/14-ц 24.02.2015 24.02.2015 24.02.2015
Провадження №22-ц/784/502/15
Справа № 22-ц/784/502/15 Головуючий першої інстанції: Спінчевська Н.А.
Категорія: 39 Суддя-доповідач апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.,

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.,

при секретарі Свіщук О.В.,

за участю представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6, Житлово експлуатаційна контора № 16 (далі - ЖЕК № 16), відкрите акціонерне товариство «Миколаївський домобудівний комбінат» (далі - ВАТ «Миколаївський домобудівний комбінат»), ОСОБА_7, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог позивачі вказували, що вони є спадкоємцями першої черги померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8. Мати померлого відмовилась від спадщини на користь свого чоловіка - позивача ОСОБА_4 Інших спадкоємців немає. Заповіт померлим не складався.

За твердженням позивачів, після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Як спадкоємці першої черги вони звернулися за оформленням своїх спадкових прав до приватного нотаріуса ММНО ОСОБА_6, проте нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано та відсутній правовстановлюючий документ на ім'я померлого спадкодавця.

Посилаючись на те, що за життя ОСОБА_8 фактично набув у власність спірне нерухоме майно, але внаслідок психічного захворювання не отримав свідоцтво про право власності на нього, позивач ОСОБА_3 просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті його батька ОСОБА_8, а позивач ОСОБА_4 просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини вказаної квартири після смерті його сина ОСОБА_8

У жовтні 2014 року позивачі уточнили позов щодо відповідачів та третіх осіб, зазначивши другим відповідачем Миколаївську міську раду та третіми особами: приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ЖЕК №16, ВАТ «Миколаївський домобудівний комбінат», ОСОБА_7

Представник відповідачів проти позову заперечувала, посилаючись на те, що спірну квартиру було надано ОСОБА_8 у зв'язку із знесенням житлового будинку, в якому йому належало на праві власності 35/100 часток. Зазначена квартира до теперішнього часу належить до комунальної власності міста.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року в позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просили його скасувати, та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8 Після його смерті з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6 звернулися його син ОСОБА_3, батько - ОСОБА_4 та мати - ОСОБА_7, яка відмовилась від належної їй частки спадщини на користь її чоловіка ОСОБА_4

21.06.2014 року нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з ненаданням спадкоємцями померлого правовстановлюючого документу на квартиру, який підтверджував би право власності спадкодавця на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору дарування від 30 вересня 1993 року ОСОБА_8 був власником 35/100 часток житлового будинку АДРЕСА_4

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28.02.1992 року № 86 з метою будівництва дитячого садка було надано дозвіл Управлінню капітального будівництва виконкому на знесення житлових будинків, у т.ч. житлового будинку АДРЕСА_2. Вирішено відселити мешканців із житлових будинків, які підлягали знесенню, та відшкодувати збитки в зв'язку з вилученням земельних ділянок. 23 грудня 1994 року виконкомом Миколаївської міської ради було прийнято рішення № 590 про відселення мешканців із будинків, що підлягають знесенню, згідно з додатком до якого до списку таких мешканців було внесено і ОСОБА_8 27.12.1994 року виконавчий комітет Миколаївської міської ради видав ОСОБА_8 гарантійний лист, згідно якого пропонував йому звільнити житловий будинок у зв'язку з його знесенням та гарантував останньому надання окремої однокімнатної квартири АДРЕСА_2 (а.с. 90, 91).

На підставі рішення виконкому від 10.04.2000 року функції замовника-забудовника житлових будинків АДРЕСА_5 від Управління капітального будівництва виконкому були передані ВАТ "Миколаївський домобудівельний комбінат". 22 травня 2000 року правлінням ВАТ "Миколаївський домобудівельний комбінат" прийнято рішення виділити ОСОБА_8 однокімнатну квартиру АДРЕСА_3, за умови передачі їм будинку АДРЕСА_1. 31.07.2000 року ВАТ "Миколаївський домобудівний комбінат" видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.11.2000 року №778 зазначену квартиру було прийнято до комунальної власності міста Миколаєва. (а.с. 88, 89, 92, 95).

29.11.2000 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради ОСОБА_8 видано ордер на одну особу на право заселення квартири АДРЕСА_3 (а.с. 28). В цій квартирі ОСОБА_8 був зареєстрований одноособово з 22.12.2000 року по день смерті.

Згідно довідки Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 від 01.12.2014р. ОСОБА_8 перебував у них на обліку з 08 жовтня 2009р. по 27.05.2012р. Висновком Спеціалізованої МСЕК йому була встановлена третя група інвалідності (а.с. 27, 85).

Судом встановлено, що спірна квартира не була ОСОБА_8 приватизована та на час його смерті вона належала до комунальної власності міста.

Цивільне законодавство визначає склад спадщини як сукупність прав та обов'язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), а отже, виключає із її складу речі на які у спадкодавця не було прав. До складу спадщини не входить майно, на яке спадкодавець не набув права власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про безпідставність тверджень позивачів про те, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8, входить спірна квартира - є вірним.

За такого суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірна квартира не входила до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8, а тому вірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання за ними права власності на зазначену квартиру в порядку спадкування.

Доводи апеляційної скарги про те, що у 2006 році ОСОБА_8 мав намір приватизувати спірну квартиру, у зв'язку з чим був виготовлений технічний паспорт на неї, але внаслідок стану свого здоров'я та матеріального становища з поважних причин не звернувся до органу приватизації та не приватизував квартиру, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не мають правового значення для вирішення справи та не спростовують висновків суду.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді