АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 677/1252/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1191/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ПАТ КБ „Приватбанк" на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2015 року за позовом ПАТ КБ „Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В обґрунтування своїх вимог ПАТ КБ „Приватбанк" зазначало, що згідно умов договору б/н від 04.06.2007 року відповідачка отримала кредит в сумі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом. Згідно п. 6.6. Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобов»язань за договором, на вимогу банку виконати зобов»язання з поверненням кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду банку. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позивач зазначає, що свої зобов'язання відповідачка виконувала неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість. Тому позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути на його користь із ОСОБА_2 заборгованість в розмірі: 5562 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 13133,93 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 4282,74 грн. - заборгованість по комісії, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 820,68 грн. штраф (процентна складова), за виключенням 6565,13 грн., що були стягнуті з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ „Приватбанк" на підставі судового наказу Красилівського районного суду від 28.03.2008 року, а всього: 17 734,22 грн.

Рішенням Красилівського районного суду від 05 березня 2015 року в задоволенні

позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ „Приватбанк" вважає рішення незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд не взяв до уваги п.п. 9.3, 9.5 договору та п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг і помилково прийшов до висновку про припинення строку дії договору у зв'язку з припиненням строку дії платіжної картки, а тому висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності не відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, судом порушено ст.ст. 5, 10, 11 ЦПК України щодо принципу рівності, змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Представник відповідачки апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити.

Представник апелянта та відповідачка до суду не з»явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Частиною 1 статті 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

У зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права оспорюване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не виконала свого зобов»язання за кредитним договором, однак строк виконання такого зобов»язання сплинув 30.06.2011 року, а позов до суду пред»явлено в липні 2014 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Однак з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи із слідуючого.

Встановлено, що 04.06.2007 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», і ОСОБА_2 уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав останній кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії із лімітом 5600 грн. на платіжну картку, термін дії якої до 30.06.2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок позичальника.

При цьому сторони визначили право ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінювати розмір кредитного ліміту.

ОСОБА_2 зобов'язалася повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7 % від залишку заборгованості.

Сторони визначили, що заява позичальника (а.с.8), Умови та правила надання банківських послуг (а.с.9-11), Правила користування платіжною картою, а також Тарифи складають укладений між ними договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_2 не зверталася до банку про припинення дії договору, відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг, яким передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк.

Пунктом 3.1.1.Правил користування платіжною картою встановлено, що строк дії карти зазначений на її лицьовій стороні і вона дійсна до вказаного місяця.

Строк дії кредитної картки, що була видана відповідаці, було встановлено до червня 2011 року та по закінченню вказаного строку кредитна картка не перевипускалась.

Відповідно до п.6.5 Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору від 04.06.2007 року клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.

За судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.03.2008 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором станом на 12.01.2008 року в розмірі 6565,13 грн., з яких 5562 грн. - заборгованість за кредитом, 1003,13 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Вказані обставини визнавалися представниками сторін та підтверджуються матеріалами справи.

Встановлено, що позивачем станом на 31.12.2013 року нараховано заборгованість відповідача за порушення умов кредитного договору в сумі 22978,67 грн., що складається із: 5562 грн. - заборгованість за кредитом, 13133,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4282,74 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом. (а.с. 5-7).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2 не виконала грошового зобов'язання за кредитним договором.

Разом із тим, відмовляючи в позові з підстав сплину строку позовної давності суд припустився помилки, адже термін дії кредитного договору від 04.06.2007 року - до 30.06.2011 року (термін дії картки), а позов позивачем направлено до суду 26.06.2014 року, тобто в межах строку позовної давності.

Колегія суддів, перевіряючи доводи апелянта в частині застосування судом норм закону щодо позовної давності виходить із слідуючого.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно п.5.2. Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору від 04.06.2007 року визначено, що у випадку порушення держателем чи довіреною особою вимог діючого законодавства України чи умов даного договору чи у випадку виникнення овердрафта банк має право … вимагати дострокового виконання зобов»язань вцілому чи у визначеній банком частині у випадку невиконання держателем чи довіреною особою своїх боргових зобов»язань і інших зобов»язань по цьому договору.

Встановлено, що при подачі позивачем заяви про видачу судового наказу від 14.01.2008 року банк скористався своїм правом дострокової вимоги повернення всієї суми боргу і визначив для ОСОБА_2 новий строк повернення кредитного боргу.

Згідно правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13, що є обов'язковою для всіх судів України, відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

В суді першої інстанції представник відповідачки подав заперечення на позов, в якому просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності (а.с.41-47).

А тому позов в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь позивача боргу, що складається із заборгованості по процентам за користування кредитом і заборгованості по комісії за користування кредитом задоволенню не підлягає з підстав пропуску строку.

Також, колегія суддів вважає, що позовні вимоги банку щодо стягнення із відповідачки штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500 грн. та штрафу в розмірі 820,68 грн. (процентної складової) також до задоволення не підлягають, оскільки Умови і правила надання банківських послуг (в редакції на час укладення сторонами кредитного договору) не визначають обов'язок ОСОБА_2 щодо сплати банку штрафу за невиконання грошового зобов'язання - фіксованої частини та процентної складової (5%) від суми позову, а у справі відсутні достатні та об'єктивні докази того, що відповідно до п. 5.3 розділу І Умов сторони вносили зміни до кредитного договору.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ „Приватбанк" задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного суду від 05 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ПАТ КБ „Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Боголюбова Л.М. Справа: №22ц/792/1191/15

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 19, 27