УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Дурноп`яновій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації, Міністерство охорони здоров`я України, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації, Міністерство охорони здоров`я України, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києві Вернідубова Я.І. від 11.09.2014р. відкрито провадження у даній справі.

Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2015р. призначено повторний автоматизований розподіл справи, 28.01.2015р. справу за заявою ОСОБА_1 передано в провадження судді Гаврилової О.В.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.01.2015р. цивільну справу № 755/19515/14-ц за заявою ОСОБА_1 прийнято суддею Гавриловою О.В. до свого провадження.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі з підстав, викладених у письмових запереченнях даної заінтересованої особи на заяву ОСОБА_1 , в яких викладено прохання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС проводиться органами державної влади у встановленому законодавством порядку та не підлягає розгляду в порядку окремого провадження цивільного судочинства.

Судом на обговорення було поставлено клопотання представника заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації про закриття провадження у справі.

Представники заявника Шибанової Н.М. в судовому засіданні заперечували поти закриття провадження у справі. Представник заявника ОСОБА_2 пояснив, що встановлення зазначеного в заяві факту необхідно заявникові для визначення її статусу як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, заявник правомірно звернулась з даною заявою до суду, оскільки позбавлена можливості іншим чином захистити свої права.

Представник міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення, в яких зазначив, що на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2012р., справа ОСОБА_1 18.12.2013р. була розглянута на засіданні Комісії, на якій підтверджено рішення Комісії від 26.08.2011р. щодо відмови у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Представник Міністерства охорони здоров`я України в судове засіданні не з`явився, був повідомлений про місце та час розгляду справи належним чином, заяв чи клопотань суду не надав.

Вислухавши пояснення представників заявника ОСОБА_1 та представника заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначені факти, про встановлення яких розглядаються справи в порядку окремого провадження. В частині 2 цієї статті зазначено про можливість встановлення також інших фактів, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як убачається з матеріалів заяви, заявник ОСОБА_1 просить суд встановити юридичний факт того, що в період з 26 квітня по 27 квітня 1986 року вона виконувала задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в м. Прип`ять Київської області (Чорнобильська зона). Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявником було отримано відмову у видачі довідки про роботу та заробітну плату за квітень 1986 року, оскільки її документи було втрачено, а відновлення втрачених документів неможливе.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення також роз`яснено, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, серед іншого, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відмова відповідного органу у встановленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Частиною першою статті 15 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Згідно з частиною четвертою статті 65 цього Закону, видача посвідчень провадиться Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС України, Радою Міністрів Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким встановлені правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частиною другою пункту 10 Порядку встановлено, що посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Частиною третьою пункту 12 Порядку встановлено, що спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

З наведеного вбачається, що законодавством України передбачений інший порядок для встановлення фактів, які можуть бути наслідком визнання заявника учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та призначенням йому у зв`язку з цим соціальних пільг.

За змістом статей 2, 17 Кодексу адміністративного судочинства України, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності належать до компетенції адміністративних судів, крім випадків, коли законодавством встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, враховуючи правила підвідомчості справ, керуючись нормами діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що встановлення факту, який є предметом розгляду поданої ОСОБА_1 заяви, визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини між заявником та зазначеними в заяві заінтересованими особами, з якими пов`язана необхідність встановлення цього факту. Відмова органу, що є суб`єктом владних повноважень, у встановленні такого факту може бути оскаржена заявником до суду з урахуванням правил підвідомчості спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, з підстав відкриття провадження з порушенням правил підвідомчості.

Керуючись ст.ст. 205, 206, 209, 210, 234, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:
Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації, Міністерство охорони здоров`я України, про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я: