Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 331/3089/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Світлицька В.М.
Провадження № 22-ц/778/3932/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, районна адміністрація Запорізької міської ради по Жовтневому району, як орган опіки та піклування, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 було залишено без руху з підстав невідповідності вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, надано строк для усунення недоліків два дні з дня отримання позивачем копії ухвали.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою судді від 12 травня 2015 року, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя залишив позовну заяву без руху з порушенням встановленого порядку, так як визначений ст.ст. 119, 121 ЦПК України порядок здійснення процесуальних дій передбачає можливість їх вчинення з застосуванням відповідних наслідків лише за наявності чітко визначених підстав.

Колегія суддів вбачає, що ухвала про усунення недоліків не в повній мірі відповідає ст. 119 ЦПК України, яка дає чіткий перелік вимог, яким за формою та змістом має відповідати позовна заява. Позовна заява подається в письмовій формі та повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

А відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

В ухвалі від 29 квітня 2015 року суддя зазначає, що, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилається на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2014р. та ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2015р., проте, всупереч вимогам п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивачем копій вказаних ухвал, завірених належним чином, із відміткою про набрання ними законної сили не надано. Позивачем не сплачено судовий збір з вимог немайнового характеру. Крім того, позивачем ставиться питання про витребування доказів, що відповідно до ст. 133 ЦПК України є способом забезпечення доказів, подається окремим клопотанням і не може бути позовною вимогою, отже, позивачу необхідно усунути недоліки шляхом надання оновленої позовної заяви.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про необхідність залишення позову без руху та надання терміну для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали від 29 квітня 2015 року ОСОБА_3 надала суду квитанцію про сплату судового збору в сумі 243,60 грн. (а.с. 37,38).

12 травня 2015 року суддя постановив ухвалу, в якій вказав, що ОСОБА_3 не виконала вимоги ухвали від 29.04.2015р., тому суддя приходить до висновку про визнання позовної заяви неподаною та застосування до неї наслідків, передбачених ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Проте, з такими висновками не можна погодитися виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009 року, суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

За розясненнями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", вже після відкриття провадження в справі, готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз'яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

За змістом зазначеної норми саме позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Сама по собі відсутність у позовній заяві чи додатках до неї доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

Суд зазначених обставин та положення статті 119 ЦПК України не врахував.

За встановлених обставин, колегія вважає, що висновок суду про наявність підстав для повернення в порядку ч. 2 ст. 121 ЦПК України заяви ОСОБА_3 у зв'язку з не усуненням недоліків заяви не є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Зважаючи на викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею на новий розгляд питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року по цій справі скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: