АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3929/15 Справа № 200/5329/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Циганков В. О. Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Ялової Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович про визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_5, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович про визнання покупця добросовісним набувачем та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про усунення від права спадкування,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін М.М. про визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволені.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 48,7 кв.м. та житловою площею 28,0 кв.м., яка складається з: 1-коридор; 2-кладова; 3-житлова; 5-кухня; 6-туалет; 7-ванна; 8-кладова; І-лоджія, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, укладений 19 листопада 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу Царейкіним М.М., зареєстрованим за реєстровим № 64.

Витребувано у добросовісного набувача - ОСОБА_4 квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та передано об'єкт нерухомості у володіння ОСОБА_6

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 2278,00 грн.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_5, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін М.М. про визнання покупця добросовісним набувачем - задоволені частково.

Визнано ОСОБА_4 добросовісним набувачем квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині зустрічних позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

У задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора про усунення від права спадкування - відмовлено.

Сплачений ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 243,60 грн. віднесено за її рахунок.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування з незаконного володіння квартири - відмовити.

Також не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_6, а її зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої інстанції не врахував.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 77 років померла ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно довідці про причину смерті від 29 серпня 2014 року (до форми № 106/о № 388/л), причина смерті ОСОБА_8 - атеросклеротична серцево-судинна хвороба.

ОСОБА_6, яка є онукою ОСОБА_8 20 серпня 2013 року звернулась до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що зареєстрована в реєстрі за № 2-4145.

ОСОБА_9, яка є племінницею ОСОБА_8 20 серпня 2013 року звернулась до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що зареєстрована в реєстрі за № 2-4147.

ОСОБА_5 в своєму зустрічному позові ставить питання про усунення від права спадкування ОСОБА_6, посилаючись на те, що остання не надавала ОСОБА_8 допомогу. Проте, відповідно до ст..ст. 10, 60 ЦПК не надала жодних доказів того, що ОСОБА_6 ухилялась від надання допомоги ОСОБА_8 та доказів того, що остання потребувала таку допомогу. В свою чергу ОСОБА_6 навпаки надала суду докази того, що 04 червня 2013 року нею було переведено на ім'я ОСОБА_5 10 000 рублів, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 04 червня 2013 року склало 2 494,00 грн.

Згідно із ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність зустрічних позовних вимог ОСОБА_5

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року у справі № 200/12349/13-ц (провадження № 2/200/3884/13) було визнано за ОСОБА_5 право приватної власності на двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 48,7 кв.м. та житловою площею 28,0 кв.м., яка складається з: 1-коридор; 2-кладова; 3-житлова; 5-кухня, 6-туалет; 7-ванна; 8-кладова; І-лоджія.

Після цього, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 19 листопада 2013 року було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року у справі № 22ц/774/1904/14 було скасовано рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 року та відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні її зустрічного позову.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_6 належить до другої черги спадкування, а ОСОБА_5 до третьої черги спадкування і вони обидві, у встановлені законодавство строки, звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, ОСОБА_6 визнається судом такою, що прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст.. 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до ст.. 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Згідно із п.24. Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі ст.. 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (ст..16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Разом із тим відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача.

Таким чином, суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_5, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін М.М. про визнання покупця добросовісним набувачем. Отже, в цій частині рішення підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень частини першої ст.. 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Оскільки відповідно до ст.. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене ст.. 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:м.

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом цієї норми закону майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У разі якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумніві або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.

У разі, якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст.. 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_6, надавши при цьому правильну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, доказам, застосувавши відповідні норми матеріального права

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_5 полягають у тлумаченні норм чинного законодавства на власний розсуд апелянтів та незгоди з оцінкою доказів, тоді як оцінка доказів є виключним правом суду, що визначено ст.. 212 ЦПК та їх переоцінка є неприпустимою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року в частині визнання ОСОБА_4 добросовісним набувачем квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 скасувати та відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: