Справа №461/8522/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, треті особи - ОСОБА_2, Львівська обласна організація профспілки працівників державних установ України про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку і моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому просить скасувати накази №150 о/с від 16.06.2014р. та №2822 від 28.05.2014р., №5860 від 05.12.2013р., №2186 від 28.04.2014р., №2717 від 23.05.2014р. Управління ДСО при ГУ МВС України у Львівській області, поновити його на посаді охоронника взводу охорони об'єктів №2 роти №2 батальйону №2 полку міліції охорони УДСО при ГУМВС України у Львівській області та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 покликається на те, що з 2000 року він працює в УДСО при ГУМВС України у Львівській області. З 01.12.2013 року наказом №313 від 30.11.2013р. призначений охоронником взводу охорони об'єктів №2 роти №2 батальйону №2 полку міліції охорони УДСО при ГУМВС України у Львівській області. Наказом №5860 від 05.12.2013р. йому оголошено догану, а день служби 12.11.2013р. визнано прогулом. Однак, на роботі в цей день він перебував та ніс службу. Наказом №2186 від 28.04.2014р. йому оголошено догану за невихід на службу без поважних причин. Про наявність вказаного наказу він дізнався 09.05.2014р. та згідно графіку несення служби він не повинен був виходити на роботу. Наказом №2717 від 23.05.2014р. йому знову оголошено догану за порушення правил носіння форменого одягу та правил субординації, про який йому стало відомо 28.05.2014р. Наказом №2822 від 28.05.2014р. за запізнення на роботу до нього застосоване дисциплінарне стягнення - звільнення з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. В порушення вимог ст.47 КЗпП України, копії наказу про звільнення в день звільнення йому не видали та не провели розрахунок. Про своє звільнення позивач дізнався лише 19.06.2014 року, коли отримав копію наказу від 16.06.2014р. При цьому роботодавцем було грубо порушено вимоги трудового законодавства, а саме: у нього не було відібрано письмових пояснень, не було оголошено про стягнення в 3-х денний термін, його не було письмово ознайомлений про графік виходу на роботу. Крім того, подання роботодавця про його звільнення профспілковим комітетом було розглянуто поверхнево, не звернено уваги на грубі порушення трудового законодавства.

26.08.2015р. позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач простить також стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в сумі 30446,90 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у його відсутності на основі наявних матеріалів справи.

Представник третьої особи Львівської обласної організації профспілки працівників державних установ України в судовому засіданні позов підтримала.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали справи №813/5187/14, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено наступне.

Наказом начальника управління УДО ГУ МВС України у Львівській області №150 о/с від 16.06.2014 року /а.с.7/ ОСОБА_1, охоронника взводу охорони об'єктів №2 роти №2 батальйону №2 полку міліції охорони УДСО при ГУМВС України у Львівській області звільнено за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставою для звільнення послужили накази УДСО №2822 від 28.05.2014р., №5860 від 05.12.2013р., №2186 від 28.04.2014р., №2717 від 23.05.2014р.

Згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Наказом №2822/еп від 28.05.2014р. «Про порушення службової дисципліни працівником полку міліції охорони УДСО та його покарання», за систематичне невиконання трудових обов'язків, з урахування діючих дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни, до ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення - звільнення з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України /а.с.55-56справи №813/5187/14/.

Протоколом засідання президії ОКП працівників УДСО при ГУ МВС України у Львівській області надано згоду на звільнення ОСОБА_1 з роботи за п.3 ст.40 КУпП України /а.с.45-47 справи №813/5187/14/.

Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно Акту від 29.05.2014р. /а.с.53 справи №813/5187/14/, ОСОБА_1 до кінця робочого дня 29.05.2014р. не прибув в УДСО для здачі службового посвідчення, отримання трудової книжки та проведення остаточного розрахунку у зв'язку з його звільненням з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України.

Згідно Акту від 29.05.2014р. /а.с.54 справи №813/5187/14/, ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення та підпису про ознайомлення з наказом УДСО №2822/еп від 28.05.2014р. за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудових обов'язків, звільнення з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України.

Суд відхиляє твердження позивача щодо подвійного покарання за одні і ті ж порушення, так як згідно з п.2.6.24 Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом від 23.08.2012 №747, передбачена окрема реєстрація за групами, залежно від виду та змісту документів у різних журналах. З урахуванням цього, у дисциплінарному наказі УДСО від 28.05.2014р. №2822 описано факти порушень трудової дисципліни ОСОБА_1 і заходи реагування щодо нього, а в наказі з особового складу УДСО від 16.06.2014р. №150 о/с (виданому на виконання наказу №2822, що і відображено по тексту наказу №150о/с) розшифровано конкретні заходи кадрового та фінансового характеру щодо звільнення порушника дисципліни.

Згідно висновку перевірки правомірності звільнення з роботи охоронника взводу охорони об'єктів №2 роти №2 батальйону №2 полку міліції охорони УДСО ОСОБА_1, порушень не встановлено /а.с.66-75 справи №813/5187/14/.

Згідно висновку службового розслідування щодо порушення службової дисципліни, на думку охоронника ОСОБА_1, командним складом батальйону №2 полку міліції охорони УДСО під час перевірки несення ним служби та спілкування у підрозділі, факти. викладені у звернення ОСОБА_4 документального підтвердження не знайшли /а.с.120-123 справи №813/5187/14/.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що жодних порушень Закону при звільнення ОСОБА_1 допущено не було, останній у встановленому порядку та за наявності підстав звільнений з посаді охоронника взводу охорони об'єктів №2 роти №2 батальйону №2 полку міліції охорони УДСО при ГУМВС України у Львівській області, відповідачем належним чином ознайомлено ОСОБА_1 із наказом про звільнення та видано трудову книжку.

При цьому, суд також враховує і ту обставину, що жоден із наказів про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, останнім не оскаржувався, а відтак відсутні будь-які підстави ставити під сумнів їх правомірність.

Тобто, позивачем також не надано жодних належних документальних доказів на підтвердження своїх доводів та спростування заперечень відповідача.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність позову, оскільки доводи, на які покликається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та повністю спростовані представником відповідача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3-11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Стрельбицький В.В.