Дата документу 03.07.2015
Справа № 334/3303/15-ц
Провадження № 2/334/1850/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мусієнко Н.М.

при секретарі Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів.

В обґрунтування позову, позивач вказав що 14.01.2015 року між ним та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу, відповідно до якого відповідач прийняв грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн, а позивач набув право на отримання відсотків за своїм вкладом, даний договір був укладений строком до 14.04.2015 року, після закінчення строку дії договору позивач звернувся до відповідача з проханням повернути належні йому кошти, але відповідач відмовився виконати прохання позивача, не виплатив суму вкладу та відсотків у передбачені строки та спосіб, а тому позивач звернувся до суду та просив суд стягнути з відповідача суму вкладу у розмірі 200 000,00 грн та несплачені нараховані відсотки у розмірі 3335,72 грн за лютий 2015 року, 4246,69 грн - несплачені відсотки за березень 2015 року, 1917,86 грн - несплачені відсотки за квітень 2015 року. Посилаючись на ч. 2 ст. 22 Закон України «Про захист прав споживачів» в якості відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10 000 грн.

Позивач та представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимо ст.. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що між сторонами було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 005-07523-140115 від 14 січня 2015 року на суму 200 000,00 грн, відповідно до умов даного договору відсоткова ставка по вкладу становить 25 % річних, зі строком дії договору до 14.04.2015 року, зазначені обставини підтверджуються копією договору.

Встановлено, що позивач виконав умови договору «Найкращий від Миколая» № 005-07523-140115 від 14 січня 2015 року та вніс грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн для залучення на депозит на рахунок № 0325.

У квітні 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення їй суми вкладу та відсотків у зв'язку з закінчення строку дії договору в найкоротший термін, але відповідач грошові кошти не видав, що підтверджується копією заяви.

Відповідно до п.1.10 даного договору вклад повертається вкладнику по закінченню строку залучення вкладу, зазначеного в п. 1.3. даного Договору , шляхом перерахування на поточний рахунок № 4032, відкритий на ім'я вкладника в установі банку .

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та Вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ст. 629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина перша статті 1060 ЦК України передбачає, що Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку.

Відповідно до ч.5 ст.. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Згідно ст.. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Вирішуючи позовні вимоги позивача суд, враховуючи, що строк дії договору закінчився, позивач звертався до банку з заявою про повернення коштів, але так і не отримав вказані кошти, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 у рахунок повернення депозитного вкладу за договором банківського вкладу № 005-07523-140115 від 14 січня 2015 року у сумі 200 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до п. 1.4 договору банківського вкладу № 005-07523-140115 від 14 січня 2015 за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 9520,27 грн.

Разом з цим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.2. моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03,1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов»язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Як вбачається з розяснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» відносини, що виникли із даного Договору банківського вкладу регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

П. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією.

Будь-яких доказів того, що не поверненням відповідачем позивачу грошових коштів по зазначеному договору, неналежним його виконанням створена ситуація, яка могла стати чи стала небезпечною для його життя і здоровя, суду позивачем не надано, тому його вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Крім того, умовами зазначеного Договору банківського вкладу відшкодування моральної шкоди у разі порушення виконання його умов не передбачено.

Вирішуючи питання судових витрат суд, керуючись ч.3 ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, та те що позивач звільнений від сплати судового збору, вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судовий збір відповідно до задоволених позовних вимог, а саме - 2090,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про захист прав споживачів», ст..ст.526, 610, 625, 1060, 1061 ЦК України, ст.ст.10,11,60,88,212,213,224-228 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» , на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1, заборгованість за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 005-07523-140115 від 14 січня 2015 рокуу розмірі становить 209 520 (двісті девять тисяч пятсот двадцять) гривень 27копґ

В решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» , на користь держави судовий збір у розмірі 2090,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було ухвалене рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідач може оскаржити заочне рішення шляхом подачі заяви про його перегляд протягом 10 днів з дня отримання рішення.

Суддя: Мусієнко Н. М.