АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Головачова Я.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 р. у справі за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» про надання дозволу на примусове виконання рішення Віденського Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії від 01 вересня 2011 р. про стягнення боргу з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз»,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 р. представник ТОВ «Рьорен-ундПумпенверк Бауер ГмбХ» звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії від 1 вересня 2011 р., та з урахуванням уточнень просив стягнути з ПАТ «Компанія «Райз» суму 615 685,64 євро, посилаючись на те, що боржник добровільно не виконує зазначене рішення суду, та не сплатив присудженої суми.

Зазначав, що рішенням Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії від 01.09.2011 р. з ПАТ «Компанія «Райз» на користь ТОВ «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» стягнуто 1 300 22,10 євро. Зазначене судове рішення боржник не оскаржував, частково його виконував, однак з грудня 2011 року припинив його виконання в добровільному порядку.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останньою ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.06.2015 р. клопотання задоволено.

Справа № 752/10982/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10777/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення Віденського міжнародного арбітражного суду Федеральної палати економіки Австрії від 01.09.2011 р. у справі № SCH 5154 в частині стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» на користь «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» суми у розмірі 615 685 (шістсот п'ятдесят тисяч шістсот вісімдесят п'ять) євро 64 євроценти, що за офіційним курсом Національного банку України становить 14 850 337, 63 грн.

Стягнуто з ПАТ «Компанія «Райз» на користь представництва «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» в Україні 615 685 (шістсот п'ятдесят тисяч шістсот вісімдесят п'ять) євро 64 євроценти, що за офіційним курсом Національного банку України становить 14 850 337,63 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.07.2015 р. виправлено допущені помилки в ухвалі від 24.06.2015 р.

Надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення Віденського міжнародного арбітражного суду Федеральної палати економіки Австрії від 01.09.2011 р. у справі №SCH 5154 в частині стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» на користь «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» суму у розмірі 615 685 (шістсот п'ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят п'ять) євро 64 євроценти, що за офіційним курсом Національного банку України становить 14 850 337, 63 грн.

Стягнуто з ПАТ «Компанія «Райз» на користь представництва «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» в Україні суму у розмірі 615 685(шістсот п'ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят п'ять) євро 64 євроценти, що за офіційним курсом Національного банку України становить 14 850 337, 63 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Компанія «Райз» просив зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання ТОВ «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції не урахував, що заявник не надав доказів, які б свідчили, що ПАТ «Компанія «Райз» було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим не мало можливості надати пояснення по суті заявлених позовних вимог, в тому числі і змінених та доповнених, як це передбачено положеннями ст.5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень та ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Також вважав, що суд безпідставно не дослідив журнали вхідної кореспонденції ПАТ «Компанія «Райз» та не взяв до уваги пояснення свідка, який підтвердив неповідомлення Компанії про арбітражний розгляд справи.

В судовому засіданні представник ПАТ «Компанія «Райз» просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представники ТОВ «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» просили апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії від 01.09.2011 р. стягнуто з ЗАТ «Компанія «Райз» на користь Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ 1 300 220.10 євро.

Задовольняючи клопотання Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії від 01.09.2011 р., суд виходив з того, що відповідно до встановлених судом обставин справи, положень статті V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ст.ст.390, 396 ЦПК України відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Компанія «Райз» не надала доказів, що вона не була повідомлена про призначення арбітра, а так само про арбітражний розгляд.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Статтею III Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, прийнятої 10.06.1958 року в Нью-Йорку, ратифікованої Україною 10.10.1960 р., яка вступила в силу для України 08.01.1961 р. (Нью-Йоркська конвенція), передбачено, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення обовЧязковими та приводить їх до виконання відповідно до процесуальних норм тієї території, де запитується визнання та приведення до виконання цих рішень, на умовах, викладених у цій Конвенції.

Відповідно до п.b) ч.1 ст.5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» у визнанні й виконанні арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона надасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, докази того, що сторона, проти якої постановлено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.

Згідно зі статтею 9 Угоди про порядок вирішення спорів, повЧязаних із здійсненням господарської діяльності, у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання сторони, проти якої воно направлене, тільки якщо ця сторона надасть компетентному суду за місцем, де виклопочується виконання рішення, докази того, що вона не була повідомлена про процес.

Таким чином зазначеними нормами міжнародного права визначено, що доведення факту неповідомлення ПАТ «Компанія «Райз» про арбітражний розгляд лежить на ньому, як на особі, яка заперечує визнання іноземного рішення на території України, та що сторона проти якої воно направлено повинна бути повідомлена саме про процес розгляду справи, а не про конкретну дату арбітражного засідання.

З рішення Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії від 01.09.2011 р. убачається, що сторони були належно поінформовані про арбітражний розгляд та призначення одноосібного арбітра, відповідач надав свої заперечення на позов, на які одноосібний арбітр зауважив про необхідність надати аргументи не лише з питання застосування права, а й по суті справи.

03.06.2011 р. представник відповідача повідомив одноосібного арбітра та позивача про те, що він більше не представляє інтересів відповідача.

Зазначені обставини представник ПАТ «Компанія «Райз» не заперечував.

Також із рішення іноземного суду убачається, що 06.06.2011 р. у постанові №7 одноосібний арбітр звернув увагу відповідача на обов'язок брати участь у слуханні, призначеному на 14.06.2011 р. На вказану дату відповідач, незважаючи на повторний виклик в арбітражний суд та на підтвердження факту отримання таких викликів, не був представлений на слуханні.

Відповідач ПАТ «Компанія «Райз» рішення Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії від 01.09.2011 р. не оскаржувало, з матеріалів справи убачається, що повідомлення про вручення поштового відправлення цього суду від 06.06.2011 р. було вручено уповноваженій особі ПАТ «Компанія «Райз» малілніні 14.06.2011 р.

Зазначене спростовує доводи представника ПАТ «Компанія «Райз» про неповідомлення боржника про арбітражний розгляд справи, та підтверджує правильність висновку суду про належне повідомлення відповідача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не дослідив журнали вхідної кореспонденції ПАТ «Компанія «Райз», та безпідставно не взяв до уваги пояснення свідка, який підтвердив неповідомлення Компанії про арбітражний розгляд справи є непереконливими з огляду на встановлені в матеріалах справи обставини, що підтверджуються належними та допустимими доказами.

Ураховуючи наведе, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги представника ПАТ «Компанія «Райз».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» відхилити, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: