Справа № 454/1394/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державного казначейства України, з участю третьої особи на стороні відповідача Галицького районного суду м. Львова про відшкодування шкоди в результаті протиправних дій, що спричинили приниження честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Сокальський районний суд з позовом до Держави Україна в особі Державного казначейства України про відшкодування шкоди в результаті протиправних дій, що спричинили приниження честі, гідності та ділової репутації. Свої вимоги мотивує тим, що 22.12.2009р. ним до Галицького районного суду м. Львова направлено скаргу щодо не виконання прокуратурою Львівської області норм закону при розгляді заяви про вчинений злочин від 07.03.2009р. для вирішення питання по суті. 26.01.2001р. з Галицького районного суду позивач отримав листа в якому зокрема вказано, що скаргу суд повертає, оскільки КПК України взагалі та ст.ст. 97, 99 КПК України зокрема, на які покликається скаржник при поданні до суду скарги, не передбачено та не встановлено порядку розгляду судом скарг на бездіяльність прокурора щодо не вирішення питання порушення кримінальної справи за заявою про вчинений злочин. Роз»яснено, що до суду можуть бути оскаржені дії прокурора у розпочатому кримінальному провадженні, а саме винесені ним постанови про порушення кримінальної справи чи про відмову у порушенні кримінальної справи тощо. Також про можливість оскарження дій прокурора до вищестоящого прокурора в порядку підлеглості. 19.02.2010р. позивачем повторно для прийняття процесуального рішення у Галицький районний суд м. Львова направлено скаргу щодо невиконання прокуратурою Львівської області норм закону при розгляді заяви про вчинений злочин від 07.03.2009р. для вирішення питання по суті. 17.03.2010р. із Галицького районного суду м. Львова позивач отримав листа аналогічного викладеному вище. Зазначає, що 30.03.2010р. суддя Апеляційного суду Львівської області Галин В.П. відмовив в прийняті до розгляду Апеляційного суду Львівської області його апеляції на лист Галицького районного суду м. Львова від 25.02.2010р. та повернув апеляцію. Вказує, що при розгляді його скарги від 22.12.2009р. та 19.02.2010р. дії судді Галицького районного суду м. Львова являються протиправними тому, що він зловживаючи посадовим становищем в порушення вимог Конституції України не розглянув скаргу і у випадку відмови в розгляді був зобв»язаний прийняти відповідний нормативний документ (постанову, ухвалу). Надаючи відповідь листом суддя позбавив позивача права на оскарження даного рішення, так як КПК України не передбачено оскарження листа. Не розглянувши скарги та надавши відповіді у формі листів суддя позбавив позивача доступу до правосуддя. Зазначає, що по даний час його скарга не розглянута судами України, в результаті чого порушено його права гарантовані Конституцією України. В обґрунтування нанесення моральної шкоди наводить те, що в скарзі від 22.12.2009р. та 19.02.2010р. ним надано докази незаконних дій прокуратури Львівської області при розгляді заяви про злочин, однак відмовивши йому в розгляді скарги суддя Галицького районного суду м. Львова спричинив позивачу моральні страждання які полягають у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань у зв'язку з позбавленням права доступу до правосуддя, в результаті чого було порушено нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми та родичами.

Просить суд стягнути із Держави Україна в його користь кошти в сумі 1000000грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті протиправних дій судді Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалою судді Сокальського районного суду від 21.05.2014р. відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 28.07.2014р. ухвалу районного суду від 21.05.2014р. скасовано і передано на новий розгляд для вирішення питання відкриття провадження у справі.

В судове засідання позивач не прибув, подав клопотання в якому просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача будучи повідомленим про час розгляду справи в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки.

Представник третьої особи на стороні відповідача Галицького районного суду м. Львова будучи повідомленим про час розгляду справи в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Згідно приписів ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов"язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди на підставі ст.ст. 22, 23 ЦК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що, позивачем ОСОБА_1 22.12.2009р. та 19.02.2010р. скеровувалась у Галицький районний суд м. Львова скарга щодо не виконання прокуратурою Львівської області норм закону при розгляді заяви про вчинений злочин від 07.03.2009р.

Дослідженими листами судді Галицького районного суду м. Львова від 05.01.2010р. та 25.02.2010р., встановлено, що судом повернуто скаргу позивача, оскільки КПК України взагалі та ст.ст. 97, 99 КПК України зокрема, на які покликався скаржник при поданні до суду скарги, не передбачено та не встановлено порядку розгляду судом скарг на бездіяльність прокурора щодо не вирішення питання порушення кримінальної справи за заявою про вчинений злочин. Роз»яснено, що чинним КПК України у ст.ст. 236-236-8 передбачено, що до суду можуть бути оскаржені дії прокурора у розпочатому кримінальному провадженні, а саме винесені ним постанови про порушення чи відмову у порушенні кримінальної справи тощо. Встановлено, що провадження у кримінальній справі не розпочате, тому оскарження бездіяльності прокурора поза кримінальним провадженням до суду КПК України не передбачає. У відповідності до норм ЗУ «Про прокуратуру», ст. 236 КПК України, діяння прокурора можуть бути оскаржені до вищестоящого прокурора в порядку підлеглості, який її розв»язує в порядку та строки, передбачені КПК України.

Дослідженою постановою судді Апеляційного суду Львівської області від 30.03.2010р., встановлено, що такою вирішено відмовити ОСОБА_1 у прийнятті до розгляду Апеляційного суду Львівської області апеляції на лист Галицького районного суду м. Львова від 25.02.2010р. та повернути апеляцію і додані до неї матеріали скаржнику.

Із постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2010р., встановлено, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області про визнання незаконною бездіяльності прокуратури області при розгляді заяви про вчинений злочин від 07.03.2009р. і порушення вимог розгляду даної заяви - відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2010р., апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2010р. скасовано та провадження у справі закрито.

Із ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.02.2013р., встановлено, що касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2010р. без змін.

Як встановлено в ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 у поданій ним скарзі у Галицький районний суд м. Львова ставив питання щодо визнання незаконною бездіяльності прокуратури Львівської області при розгляді його заяви про вчинений злочин від 07.03.2009р. і порушення вимог розгляду даної заяви передбачених ст. 97 КПК України. Зобов»язання прокуратури Львівської області прийняти рішення згідно ст. 97 КПК України по його заяві про вчинений злочин від 07.03.2009р. і у випадку відмови в порушенні справи згідно ст. 99 КПК України направити фермерському господарству копію відповідної постанови.

В свою чергу, із матеріалів справи встановлено, що позивач із вищевказаною скаргою звернувся у Галицький районний суд на дії прокурора до порушення кримінальної справи, в той час, як статтею 236 КПК України 1960р. (діючого на час спірних правовідносин) визначено, що скарга на дії прокурора при проведенні ним досудового слідства або окремих слідчих дій у справі подається вищестоящому

прокуророві, який її розв'язує в порядку і в строки, що передбачені статтями 234 і 235 цього Кодексу.

Крім цього, із змісту ст.ст. 236-236-8 КПК України 1960р., вбачається, що до суду можуть бути оскарженими дії прокурора у розпочатому кримінальному провадженні.

Таким чином, суддя Галицького районного суду м. Львова отримавши скаргу позивача на бездіяльність прокурора не мав правових підстав приймати по її розгляду процесуальних документів у формі постанови чи ухвали, оскільки кримінальне провадження не розпочате.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, завданої, на його думку суддею Галицького районного суду м. Львова шляхом поверненням скарги, що позбавило його доступу до правосуддя.

В той же час, із дослідженого листа суду встановлено, що позивачу роз'яснено відсутність повноважень суду в порядку ст.ст. 97, 99 КПК України на які зсилався позивач, розгляду скарг на бездіяльність прокурора щодо вирішення питання порушення кримінальної справи за заявою про вчинення злочину. Роз»яснено право на звернення із скаргою до вищестоящого прокурора.

Крім цього, відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч. 6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності ч 1 ст. 1176 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Таким чином, оскільки підставою звернення до суду із даним позовом зазначено надання суддею Галицького районного суду м. Львова відповіді на скаргу позивача у формі листа, а не винесення процесуального рішення у формі постанови чи ухвали, при чому у листі позивачу надано роз'яснення щодо можливості оскарження дій прокурора у розпочатому кримінальному провадженні, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державного казначейства України про стягнення 1000000грн. моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Головуючий: М. Я. Адамович