Провадження № 2-6574/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулася з позовом, в якому просила стягнути з кожного із відповідачів на користь позивача по 11593,30 грн. понесених витрат по оплаті житлово-комунальних та інших послуг з утримання квартири за період 1999, 2003-2015 роки.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Також слід нагадати позивачу, що позов у цивільному процесі є процесуальним засобом захисту порушеного права. Позов - це спрямована через суд вимога позивача до відповідача, про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Елементами позову, які визначають суть вимог та мають важливе значення для вирішення питання про прийняття заяви і організації захисту відповідача проти позову, що є важливим для забезпечення реалізації принципу змагальності сторін у судовому процесі, є предмет позову, тобто конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка випливає зі спірного матеріально-правового відношення і повинна мати правовий характер; підстава позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складають юридичні факти, що тягнуть за собою певні правові наслідки, підтверджують наявність спірних взаємовідносин, належність сторін до цієї справи та привід до позову для визначення межі доказування; зміст позову як вид судового захисту, якого потребує позивач.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки позивачем не викладені обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 понесених витрат по оплаті житлово-комунальних та інших послуг з утримання квартири саме в рівних частках, тобто ті юридично значимі факти відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, на основі яких вони обґрунтовують свої вимоги, з викладенням обставин щодо порушеного права позивача кожним із відповідачів, із зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог доказів або наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, в змісті позовної заяви не викладені обставини як підстави стягнення з відповідачів витрат з оплати житлово-комунальних послуг саме у рівних частках, виходячи з того, що частки кожного із відповідачів у квартирі АДРЕСА_1, у зв'язку із утриманням якої були понесені вказані витрати, як вбачається з матеріалів позовної заяви, у вказані позивачем періоди не були рівними, а відповідно до положень ЦК України, ЖК Української УРСР, ЖУ «Про житлово-комунальні послуги» на які посилається позивач, власники житлового приміщення несуть витрати по його утриманню пропорційно своїм часткам.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право вимоги відповідно до норм матеріального права до кожного з відповідачів та виникнення у кожного з них певного обов'язку в певний період часу, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивачок порушені кожним із відповідачів, який характер мають правовідносини, що виникли між позивачками та відповідачами з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які його права, свободи чи інтереси були порушені та ким, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин на обґрунтування заявлених вимог.

Ст. 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання, а відповідачі, котрі як і позивач мають право на судових захист, мають бути обізнані, які вимоги до них заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: