Справа № 466/8881/14 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/1959/15 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових коштів на дитину.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3633 грн. 60 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим. Вказує на те, що питання щодо літнього відпочинку сина за кордоном ОСОБА_2 з ним не узгоджувала, нею не доведено лікарських показань для такого лікування. Звертає увагу суду на свій сімейний стан, так як його середньомісячна заробітна плата складає 1300 грн., у нього на утриманні перебуває дружина ОСОБА_5, з якою він уклав шлюб 24.05.2014 року.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 відмовити за недоведеністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не у повній мірі відповідає даним вимогам.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що позивачкою були понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 у розмірі 7267,21 грн., що забезпечило його відпочинок на морі у період з 01.09.2014 року по 09.09.2014 року, а тому батько дитини повинен нести половину з них.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Районним судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі до 22.04.2013 року..

Вони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області від 28.02.2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі ? частини доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.02.2014 року.

Відповідно до чч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Доказами в розумінні ст..57 ЦПК України є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно копії договору на туристичне обслуговування від 18.08.2014 року, укладеного між ПП "Інфо-Пост" та позивачем ОСОБА_2, та посадкового талону, відпочинок у Болгарії було надано двом особам: ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Однак, у порушення вимог ст.212 ЦПК України районним судом даним обставинам, тобто тому, що витрати на даний відпочинок здійснені не лише на сина сторін, а й на саму позивачку, не дано жодної оцінки.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що додаткові витрати, понесені позивачем, становлять 7267, 21 грн.

Проте, згідно договору на туристичне обслуговування від 18.08.2014 року оплата туристичних послуг складає лише 7007,87 грн., а решта суми позивач не деталізував і судом не встановлено, на що вони здійснені.

Відтак, оскільки половина цих витрат здійснені за відпочинок самої позивачки, а обов'язок нести додаткові витрати покладається на обох батьків, то частка витрат, які повинен нести відповідач, становить 1751,96 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід змінити, зменшивши розмір додаткових витрат на сина ОСОБА_6, які необхідно стягнути з відповідача до 1751,96 грн.

Твердження апелянта про те, що у нього на утриманні перебуває дружина ОСОБА_5, з якою він уклав шлюб 24.05.2014 року, не може бути підставою для звільнення його від несення додаткових витрат на сина.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2014 року змінити, зменшивши розмір додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які підлягають стягненню із ОСОБА_3 з 3633 грн. 60 коп. до 1751,96 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: