31.08.2015 Провадження № 2/331/1361/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2015 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

за участю секретаря Рухловій М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення № 5 Філії «Запорізьке РУ» АТ «ОСОБА_2 фінанси та Кредит» про захист прав споживача ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на його користь 16,000 грн.

Позов обґрунтував тим, що 11 листопада 2014 року позивач, згідно договору заяви № 313731/37351/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 5 місяців в національній валюті внесла до відділення № 5 Філї «Запорізьке РУ» АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» грошові коти у сумі 16.000 грн. 11 квітня 2015 року сплив строк дії вкладу. У відповідності до пункту 3 вищезазначеного договору - заяви вона мала одночасно з одержанням коштів, нарахованих за процентною ставкою, отримати суму вкладу 16,000 гривень. 15 та 16 квітня 2015 року позивачу було виплачено відповідно 500 та 693,41 грн., процентніх нарахувань, у повернення основної суми вкладу їй було відмовлено. На письмовий запит стосовно підстав, на які позивачу відмовлено у поверенні коштів, отримала відписку, яка не надала їй конкретної відповіді. Причини не повернення коштів ОСОБА_2 не пояснив; Договір не розірвав.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати протиправними дії відділення № 5 Філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» щодо відмови у поверненні суми депозиту у розмірі 16,000 грн, строк вкладу якого до банку сплив 11 квітня 2015 року, зобов»язати відповідача повернути позивачу суму вкладу 16,000 гривень, залученого до Банку за договором заявою № 313731/37351/5-14.

За заявою представника позивача справу розглянуто без здійснення фіксації судового процесу; позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Письмових заяв та заперечень не надходило.

На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Між ОСОБА_1 та відділенням № 5 Філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» (далі ОСОБА_2) 11 листопада 2014 року було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 5 міс. в національній валюті №313731/37351/5-14 (далі - Договір). Умови та порядок розміщення коштів на вкладний рахунок в Банку також врегульовані Основними умовами залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у «Запорізьке РУ» АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит».

Згідно Договору, позивачка розмістила на вкладному рахунку в Банку грошові кошти у сумі 16,000 грн., на строк з 11.11.2014 по 11.04.2015р.( а.с.5).

Внесення (зарахування) коштів на вкладний рахунок підтверджується квитанцією № 1 від 11.11.2014р. (зворотна сторона а.с.5).

11.04.2015 року сплив строк дії вкладу, позивач звернулася до банку для одержання коштів нарахованих за процентною ставкою, та сумою вкладу.

Банк грошові кошти у встановлений Договором строк (11.04.2015р) не повернув. Причини не повернення коштів ОСОБА_2 не пояснив, будь-яких письмових повідомлень з цього приводу позивачу не надав.

Крім того, позивач звернулася з вимогаю до Банку, з приводу повернення вкладу однак кошти відповідач не повернув, письмових відповідей позивачу не надав. Зазначену бездіяльність відповідача суд розцінює як ухилення від виконання зобовязань, вважає це недобросовісною поведінкою.

Суд приходить до висновку, що така бездіяльність Банку суперечить чинному законодавству, умовам договору і порушує право позивача як споживача, право вільного розпорядження коштами, що знаходяться на банківському рахунку, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 1, 3 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992р установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян підлягають державній реєстрації та набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Крім того, як вбачається із п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб належить до банківських послуг. У відповідності до пунктів 13, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

Отже, на відносини між сторонами поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Згідно частини 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Відповідно до частини другої пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків тощо).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частиною третьою статті 1060 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 612 ЦК України надається визначення прострочення боржника. Так, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив зобов'язання за Договором та прострочив його виконання (не повернув вклад).

Частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України вказує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом норм глав 71, 72 ЦК України відсутня заборона щодо забезпечення належного виконання зобовязання неустойкою.

Згідно частини 5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі коли виконавець не може виконати надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги, якщо інше не передбачено законодавством. Тобто, зазначений розмір пені гарантується Законом України, а тому не може бути зменшений. Виходячи з того, що сторонами не було визначено розмір неустойки, а п. 7.1. Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» передбачено, що сторони несуть відповідальність за цим договором, передбачену законодавством України до спірних правовідносин застосовуються загальні норми, а саме ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач не виконав умови Договору.

Згідно пункту 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно пункту 7 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України,

СУД ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) з Відділення № 5 Філії «Запорізьке РУ» АТ «ОСОБА_2 фінанси та Кредит» (код Банку 313731, код за ЄДРПОУ 25821086, К/р: 0980, адреса: 69095, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 109) заборгованість за вкладом в розмірі 16 000 грн.

Стягнути з Відділення № 5 Філії «Запорізьке РУ» АТ «ОСОБА_2 фінанси та Кредит» (код Банку 313731, код за ЄДРПОУ 25821086, К/р: 0980, адреса: 69095, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 109) на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання рішення суду апеляційної скарги.

Суддя М.В. Антоненко