Справа № 450/208/15-ц Провадження № 2-о/450/23/15
УХВАЛА

про повернення заяви

02 лютого 2015 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О. розглянувши в м. Пустомити матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: орган опіки та піклування Пустомитівської РДА Львівської області, про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення на ним опіки,-

в с т а н о в и в :

31.01. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1, заінтересована особа: орган опіки та піклування Пустомитівської РДА Львівської області , про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення на ним опіки.

Із зазначеної заяви слідує, що заявник ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_2, проживають за різними адресами. За змістом ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України). Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132). Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду. В той же час згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. Більше того, встановлене державою обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети і якщо не буде забезпечено пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 вересня 1994 року у справі "Фаєд проти Сполученого Королівства" (п. 65), рішення від 18 лютого 1999 р. у справі "Вайт і Кеннеді проти Німеччини" (п. 59), рішення від 10 травня 2001 р. у справі "Т.Р. та К.М. проти Сполученого Королівства" (п. 98), рішення від 10 травня 2001 р. у справі "Z. та інші проти Сполученого Королівства" (п. 93), рішення від 12 липня 2001 р. у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччині" (п. 45). У цьому контексті Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (рішення у справі "Вайт і Кеннеді проти Німеччини" (п. 67), "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" (п. 45).

Встановлено, що поняття членів сім'ї та близьких родичів визначено СК України, ЖК України, КПК України. Так, згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. За змістом ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. В силу вимог п.1 ч. 1 ст. 3 КПК України близькі родичі та члени сім'ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Із аналізу зазначених вище норм законну в сукупності із конкретними обставина зазначеними у заяві ОСОБА_1, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не володіє процесуальним правом на звернення до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення на ним опіки, що є підставою для повернення йому заяви про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення на ним опіки.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» заявникові слід повернути судовий збір у розмірі 121, 80 грн., оплачений згідно квитанції № 64 від 30.01. 2015 року, видана ТВБВ № 100013/339 м. Львів Ст. 536.

На підставі наведеного та керуючись ст. 121 ЦПК Украни,-

у х в а л и в :

заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: орган опіки та піклування Пустомитівської РДА Львівської області, про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення на ним опіки, - повернути заявникові.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 121, 80 грн., оплачений згідно квитанції № 64 від 30.01. 2015 року, видана ТВБВ № 100013/339 м. Львів Ст. 536.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду, якщо інше не встановлено ЦПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяЄ. О. Данилів