Номер провадження: 22-ц/785/2022/15
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.

Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року за позовом представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

14 січня 2014 року представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8, звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_9. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03 грудня 1974 року. Позивач ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_2, про смерть батька дізнався 03 грудня 2013 року від далекого родича ОСОБА_10, який мешкає у м. Харкові. 13 грудня 2013 року позивач звернувся до нотаріальної контори м. Керч з заявою про прийняття спадщини, але йому роз'яснили, що він пропустив строк для прийняття спадщини й повинен звернувся до суду за місцем відкриття спадщини. 27 грудня 2013 року ця заява була зареєстрована у спадковій справі, відкритої в м. Одесі. Позивач вважає, що він пропустив строк з поважних причин, що є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на ці обставини, представник позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_8, просила суд позов задовольнити (а.с. 2-4).

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 проти позову заперечували і в своїх поясненнях зазначали, що позивач ОСОБА_7 пропустив строк на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, без поважних причин, оскільки він тривалий час не спілкувався зі своїм батьком, який був непрацездатною тяжко хворою людиною похилого віку (а.с. 134-135).

Рішенням суду першої інстанції позов ОСОБА_7 задоволено. Суд надав позивачу додатковий строк два місяця для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 з дня набрання рішенням суду законної сили (а.с. 185-187).

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального і матеріального права (а.с. 195-198).

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_5, пояснення на апеляцію відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідачки задоволенню не підлягає, оскільки рішення постановлено з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування мають особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_9 (а.с. 11,35).

Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03 грудня 1974 року (а.с. 68).

З спадкової справи №10/2013 до майна ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається наступне:

21 лютого 2013 року ОСОБА_9 склав заповіт, яким заповідав усе своє майно відповідачці ОСОБА_5 (а.с. 52).

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 в встановлений законом строк звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини (а.с. 48, 89,70).

Позивач ОСОБА_9 проживає за адресою: АДРЕСА_2, й про смерть батька йому стало відомо 03 грудня 2013 року, що підтверджується свідченнями свідка ОСОБА_10, допитаного в судовому засіданні 16 жовтня 2014 року, та визнається відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5

13 грудня 2013 року позивач звернувся до нотаріальної контори м. Керч з заявою про прийняття спадщини, але йому роз'яснили, що він пропустив строк для прийняття спадщини й повинен звернувся до суду за місцем відкриття спадщини. 27 грудня 2013 року ця заява була зареєстрована у спадковій справі за № 69, відкритої в м. Одесі (а.с. 82).

Згідно листа від 30 грудня 2013 року №241/02-14 приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 позивача ОСОБА_7 повідомлено, що від імені ОСОБА_9 було посвідчено заповіт не на його користь й він може надати документи на підтвердження права на обов'язкову частку (а.с. 87).

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач ОСОБА_7 пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин й має право на визначення йому додаткового строку, тому права позивача у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України підлягають захисту судом.

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Доводи відповідачки ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, оскільки суд не врахував, що позивач ОСОБА_7 пропустив строк на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, без поважних причин, так як тривалий час не спілкувався зі своїм батьком, який був непрацездатною тяжко хворою людиною похилого віку, не приймаються до уваги за таких підстав.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу відповідачка ОСОБА_5 повинна була довести в судовому засіданні належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх заперечень проти позову, але не виконала цього обов'язку.

Навпаки, судом першої інстанції з достовірністю встановлено, що позивач ОСОБА_7 проживає за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Керч, й про смерть батька йому стало відомо 03 грудня 2013 року, що підтверджується вище приведеними доказами, тому у нього були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини у встановлений законом строк й ці обставини правильно визначені судом поважними, тому є законні підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок, висловлений Верховним Судом України у постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс12, які у відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно та повно з'ясував обставини, які мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та вирішив справу згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

М.М. Драгомерецький