Провадження № 2/235/2196/15
Справа № 235/4245/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2015 року м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

секретаря судового засідання Кучерявого М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №7 м. Красноармійська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності, компенсації за несвоєчасну виплату, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності, компенсації за несвоєчасну виплату, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він перебував з відповідачем в трудових відносинах з 14.05.2012 року по 30.07.2014 року, був звільнений на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України у звязку з невідповідністю виконуваної роботи за станом здоровя.

В період з 03.04.2014 року до дня звільнення він тяжко хворів та перебував на лікарняному.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував, суду пояснив, що позивачу було виплачено як допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів ФСС з ТВП 12079,75 гривень наступними сумами:

-12.08.2014 р. 3709,09 гривень;

-09.06.2015р. 2938,20 гривень;

-09.06.2015р. 5432,46 гривень.

Таким чином, суми допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів ФСС з ТВП позивачу виплачені в повному обсязі, та на дату розгляду справи спір за цим предметом відсутній. Щодо виплату середнього заробітку за весь час затримки виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, то відповідач вважає, що допомога по тимчасовій непрацездатності не є коштами, які належать виплаті працівнику від підприємства, а це є коштами, які належать виплаті працівнику від ФСС з ТВП. Допомога по тимчасовій непрацездатності не є сумами, що належать звільненому працівнику від підприємства, не входять до фонду оплати праці, тому дія положень статті 117 КЗпП України на правовідносини по виплаті цих сум не розповсюджується. Допомога по тимчасовій непрацездатності не є пенсією, стипендією, заробітною платою, та носить разовий характер, тому на цю виплату не розповсюджується дія Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», та відповідно вимоги позивача є необґрунтованими. Також позивачем не доведено, що відповідач спричинив йому якусь моральну шкоду.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 працював на ДП «ВК «Краснолиманська» з 14.05.2012 року по 30.07.2014 року, був звільнений на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України у звязку з невідповідністю виконуваної роботи за станом здоровя (а.с. 5-6).

В період з 03.04.2014 року до дня звільнення позивач перебував на лікарняному.

Відповідачем ДП «ВК «Краснолиманська» 09.07.2014 року на адресу Красноармійської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності була надіслана заява-розрахунок про здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам за рахунок коштів Фонду, в тому числі позивачу (а.с. 25). Зазначені кошти Фондом були перераховані на рахунок відповідача 01.10.2014 року (а.с. 32-33), але фактично були перераховані на картковий рахунок позивача лише 09.06.2015 року, що підтверджується поясненнями самого позивача ОСОБА_1

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом встановлено, що відповідач дотримався зазначеної вимоги Закону, в тому числі щодо виплати позивачу допомоги в звязку тимчасовою непрацездатністю за п'ять днів, які оплачуються підприємством, що підтвердив в судовому засіданні позивач.

Допомога в звязку з тимчасовою непрацездатністю, яка виплачується застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, не є сумами, що належать звільненому працівнику від підприємства, тому дія положень ст. 117 КЗпП України на зазначені правовідносини не розповсюджується.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди, оскільки внаслідок порушення відповідачем законних прав позивача на своєчасне отримання допомоги в звязку з тимчасовою непрацездатністю, яка виплачується застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що надійшли на рахунок підприємства 01.10.2014 року, а позивачу були перераховані лише 09.06.2015 року, тобто після його звернення з відповідним позовом до суду, позивачу заподіяні моральні страждання, які полягають в тому, що внаслідок затримки виплати зазначеної допомоги погіршився матеріальний стан позивача, був порушений звичайний образ його життя, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому суд, виходячи з характеру, глибини та тривалості заподіяних позивачеві моральних страждань, вимог розумності і справедливості, вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 гривень.

Відповідно до ст. 60, 66, 143 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про оплату праці», ст. ст. 108, 115, 116, 117, 237-1, 238 КЗпП України, ст. ст.3, 5, 7, 8, 10, 14, 57-60, 79, 88, 208-209, 212-218, 224-230 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності, компенсації за несвоєчасну виплату, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

В судовому засіданні 5 жовтня 2015 року проголошено вступну та резолютивні частини. Повний текст рішення виготовлено 10 жовтня 2015 року.

Суддя