Справа № 495/1409/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/1409/15-ц

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк»

про стягнення збитків за договором відкритого банківського поточного рахунку

В С Т А Н О В И В:

27.02.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» (далі по тексту - відповідач) про стягнення збитків за договором відкритого банківського поточного рахунку (а.с.1-3).

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача:

- не повернену суму вкладу та нарахованих процентів на загальну суму 12 637,32 доларів США за Договором № 999-00075326 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи від 21.08.2013 року, що за курсом НБУ станом на 27.02.2015 року становить еквівалент 379 249 грн.;

- витрати по оплаті послуг адвоката.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.08.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Імексбанк» в особі Керівника відділення № 2 АТ «Імексбанк» Люльки В.І., що діяв на підставі довіреності № 030210, виданої ПАТ «Імексбанк» від 03.02.2010 року та діючим законодавством України, було укладено договір № 999-00075326 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи на загальну суму 14 000 доларів США. Однак, у жовтні - грудні 2014 року ОСОБА_1 неодноразово намагався використати свою картку з метою розрахунку за придбання товарів та сплати послуг, але йому відмовляли у здійснені операцій по картці мотивуючи відсутністю коштів у Банку. Також, коли ОСОБА_1 особисто звернувся до Банку з вимогою про повернення йому суми депозиту, йому було відмовлено та повідомлено, що Банк не може виконувати свої обов'язки за Договорами та йому частково будуть повертати гроші. У січні 2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Банку по питанню щодо повернення коштів, на що отримав відповідь, що йому будуть щомісячно повертати грошові кошти в розмірі 250 грн., а користуватися карткою згідно її призначення позивач вже не може більш 6 місяців, що є прямим порушенням його прав, законодавства України та умов Договору (а.с.7-8).

ОСОБА_1належним чином виконав свої зобов'язання по Договору про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи, а саме поклав грошові кошти на поточний рахунок НОМЕР_2 в сумі 14 000 доларів США, що підтверджується квитанцією № 134498 від 21.08.2013 року. Проте, ПАТ «ІмексБанк» порушило умови договору, не виконало свої зобов'язання належним чином. Невиконання відповідачем зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ОСОБА_1 до суду із відповідним позовом.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання 01.04.2015 року не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.16).

Відповідач - ПАТ «Імексбанк», відзив або заперечення на позов ОСОБА_1до суду не надав та його представник в судове засідання 01.04.2015 року не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним поштовим повідомленням про вручення йому ухвали суду про призначення розгляду справи, а також копії позовної заяви ОСОБА_1 з додатками до неї (а.с.14).

ПАТ «Імексбанк» є відповідачем у даній справі. Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Як було вище зазначено, відповідач був оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, але він не повідомив про причини неявки в судове засідання та будь-яких клопотань не заявляв.

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк» про стягнення збитків за договором відкритого банківського поточного рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ПАТ «Імексбанк» в особі Керівника відділення № 2 АТ «Імексбанк» Люльки В.І., що діяв на підставі довіреності № 030210, виданої ПАТ «Імексбанк» від 03.02.2010 року та діючим законодавством України, було укладено договір № 999-00075326 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи на загальну суму 14 000 доларів США (а.с.7-8).

Згідно із п.2.4 Договору, клієнт може самостійно регулювати витрати по картці.

Згідно із п.4.3 Договору, Банк зобов'язаний забезпечити клієнту здійснення розрахунків та обслуговування відповідно до умов Договору.

Згідно із п.5.7 Договору, клієнт має право використовувати картку як засіб безготівкових розрахунків для оплати товарів та послуг в підприємствах.

21.08.2013 року ПАТ «Імексбанк» було прийнято від ОСОБА_1 грошові кошти на поточний рахунок НОМЕР_2 в загальній сумі 14 000 доларів США, що підтверджується квитанцією № 134498 від 21.08.2013 року.

Однак, у жовтні - грудні 2014 року ОСОБА_1 неодноразово намагався використати свою картку з метою розрахунку за придбання товарів та сплати послуг, але йому відмовляли у здійснені операцій по картці мотивуючи відсутністю коштів у Банку.

Також, коли ОСОБА_1 особисто звернувся до Банку з вимогою про повернення йому суми депозиту, йому було відмовлено та повідомлено, що Банк не може виконувати свої обов'язки за Договорами та йому частково будуть повертати гроші. У січні 2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Банку по питанню щодо повернення коштів, на що отримав відповідь, що йому будуть щомісячно повертати грошові кошти в розмірі 250 грн., а користуватися карткою згідно її призначення позивач вже не може більш 6 місяців, що є прямим порушенням його прав, законодавства України та умов Договору.

Згідно із ч.1 ст.1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до п.3.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003р. № 516 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2003р. за № 1256/8577 (далі за текстом - "Положення"), за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Станом на 15.01.2015 року залишок коштів ОСОБА_1 на поточному рахунку НОМЕР_2 вкладу у Банку становить 12 637,32 доларів США, що підтверджується випискою АТ «Імексбанк» по контракту № 999-00075326 від 15.01.2015 року (а.с.9).

До цих пір причини відмови в видачі грошових коштів позивачу невідомі.

Разом із тим, як зазначено вище, відповідно до положень ст.1172 Цивільного кодексу України саме з ПАТ «Імексбанк» повинно бути стягнуто залишок суми депозитного вкладу, тобто 12 637,32 доларів США.

В добровільному порядку ПАТ «Імексбанк» не повернуло ОСОБА_1, згідно умов Договору 999-00075326 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи від 21.08.2013 року.

Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеним договорам зумовило звернення ОСОБА_1 до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

Своїми діями відповідач порушив вимоги ст.ст.629 та 1060, 1061 Цивільного кодексу України, пункт 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року № 516 «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за №1256/8577).

Як встановлено матеріалами справи, ПАТ «Імексбанк» в порушення умов Договору №999-00075326 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи від 21.08.2013 року та зазначених вище норм чинного законодавства свої зобов'язання в частині повернення ОСОБА_1 суми вкладу не виконало, у зв'язку з чим у ПАТ «Імексбанк» в особі АТ «Імексбанк» відділення № 2 перед ОСОБА_1 виникла та залишається і наданий час непогашеною заборгованість по Договору № 999-00075326 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи від 21.08.2013року в розмірі 12 637,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.02.2015 року становить еквівалент 379 249 грн.

Крім того, позивач просив також стягнути на свою користь з відповідача судові витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2статті 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Однак, суд вважає, що позивачем не надані суду розрахунки та докази в підтвердження того, що позивач мав витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, та позивачем взагалі не вказано суму вартості наданої йому юридичної допомоги.

При таких обставинах витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги, не підлягають стягненню з відповідача

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про часткову законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Імексбанк» про стягнення збитків за договором відкритого банківського поточного рахунку, у зв'язку з чим такий позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за розгляд позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 510, 525, 526, 530, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства«Імексбанк» про стягнення збитків за договором відкритого банківського поточного рахунку - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна,12 «А», МФО 328384, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) неповернену суму вкладу та нарахованих процентів на загальну суму 12 637 (дванадцять тисяч шістсот тридцять сім) доларів США 32 (тридцять два) центи за Договором № 999-00075326 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи від 21.08.2013 року, що за курсом НБУ станом на 27.02.2015 року становить еквівалент 379 249 (триста сімдесят дев'ять тисяч двісті сорок дев'ять) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1- відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна,12 «А», МФО 328384, ) на користь держави судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 379 (триста сімдесят дев'ять) гривень 25 (двадцять п'ять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко