ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2963/15-ц
Провадження № 2/362/1851/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Корнієнка С.В., при секретарі Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в порядку регресу,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача, на підставі укладеного з ним 4 січня 2012 року договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2406514, заподіяної останнім 28 вересня 2012 року під час дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, матеріальної шкоди в сумі 17173,04 грн., яку заявник сплатив в порядку відшкодування страховику власника пошкодженого відповідачем автомобіля марки «Мitsubishi Outlander 2,4», державний № НОМЕР_1, громадянина ОСОБА_2 та судові витрати у справі.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач не вжив заходи для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, його повідомлення, як страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання дорожньо-транспортної пригоди.

В судове засідання представник позивача не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги позову він підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання також не зявився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього надійшли письмові заперечення, мотивовані не згодою з визначеним позивачем розміром матеріальної шкоди.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з положеннями ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Як вбачається з положень ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до положень ст. 15 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (на далі «Закон»), договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності можуть укладатися на умовах: 15.1.страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах (договір I типу); 15.2. страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації будь-якого транспортного засобу або одного з транспортних засобів, зазначених у договорі, особою, вказаною в договорі страхування (договір II типу); 15.3. страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, особою, вказаною в договорі страхування, або однією з осіб, зазначених у договорі (договір III типу).

Положеннями ст. 38 Закону передбачені випадки, в яких страховик, після виплати страхового відшкодування має право предявити регресний позов.

Відповідно до положень п. 38.1. Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:

●38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані сп'яніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди чи ухилився від проведення в установленому порядку перевірки, констатуючої дію алкогольних напоїв, наркотичних чи інших одурманюючих речовин, чи споживав ці речовини після дорожньо-транспортної пригоди до відповідної констатуючої перевірки; г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

●38.1.2. до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини;

●38.1.3. до особи, яка заподіяла шкоду навмисно.

●38.2. МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Таким чином, страховик може предявити позов або до страхувальника, або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до положень п. 33.1.2 ст. 33 Закону, учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 4 січня 2012 року між сторонами був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2406514, а забезпеченим за цим договором є автомобіль відповідача марки «Volkswagen Transporter», державний № НОМЕР_2.

У відповідності до постанови Васильківського міськрайонного суду м. Києва від «15» жовтня 2012 року по справі про адміністративне правопорушення № 1008/6091/12 відповідач був визнаний винним у вчиненні 28 вересня 2012 року дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль марки «Мitsubishi Outlander 2,4», державний № НОМЕР_1, громадянина ОСОБА_2

Як вбачається з відомостей № 9081162 від 2 жовтня 2012 року, сформованих АІПС, транспортний засіб ОСОБА_2 на підставі договору «Автокаско серії РК № 054/000/12 0000145 був застрахований в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

На підставі:

●довідки відділення ДАІ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 28.09.2012 року на імя ОСОБА_2 про отримання його транспортним засобом внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 28 вересня 2012 року пошкоджень,;

●звернення ОСОБА_2 до ПрАТ «УПСК» від 9 листопада 2012 року про виплату страхового відшкодування;

●листа ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» на адресу ПрАТ «УПСК» від 29 жовтня 2012 року; звіту № 1910 від 5.10.2012 року про розмір завданої ОСОБА_2 шкоди в сумі 17173,04 грн.;

●страхового акту № Каско/054/000/12/1474 від 12 листопада 2012 року;

●видаткового касового ордеру від 13 листопада 2012 року

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувала ОСОБА_2 страхову виплату за страховим випадком в сумі 17173,04 грн.

На підставі страхового акту № 2834р/40/15 від 12 лютого 2015 року між позивачем та ПрАТ «УПСК», останній платіжним дорученням № 41726 від 26 лютого 2015 року були перераховані кошти страхового відшкодування в сумі 17173,04 грн.

Відмовляючи в задоволені зазначеного позову суд виходить з того, що спірні правовідносини між сторонами по зазначеній цивільній справі випливають із договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності володільців транспортних засобів, а тому регулюються Законом № 1961-ІV, на підставі на п.п. «г» п.38.1.1. ст. 38, а тому відповідач не може відповідати на підставі положень ст.1187 ЦК України, на який посилається позивач.

Крім того, ухвалюючи у справі судове рішення, суд виходить з аналізу судової практики Верховного суду України з розгляду цивільних справ, виникають з договорів страхування та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року, у відповідності до яких, страхувальник може стати субєктом стягнення заподіяної ним матеріальної шкоди в порядку регресу лише в разі, якщо несвоєчасне повідомлення страхувальником позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позову до відповідача носять формальний характер, обставині настання 28 вересня 2012 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з участю відповідача саме страхового випадку підтверджені дослідженими судом документами ПрАТ «УПСК», а тому не позбавляють позивача можливостей дізнатися, що досліджена судом дорожньо-транспортна пригода з участю страхувальників обох страхових компаній, як заявника так й Прат «УПСК», є страховим випадком, у звязку з чим, в задоволені позову необхідно відмовити.

Суд приймає до уваги правову позицію Верховного суду України викладену ним у справі № 6-1цс14 від 12 лютого 2014 року, у відповідності до якої право страховика на подачу регресного позову до страховика у разі недотримання останнім строків не може бути обмежено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3,10, 11, 60, 61, 79, 88, 212-215, 218, 221, 223, 294 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.