У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва до ОСОБА_3 про стягнення надмірно сплаченої пенсії за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 22 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що при призначенні ОСОБА_3 пенсії по інвалідності, останній не повідомив управління про його реєстрацію як підприємця, у зв'язку з чим йому безпідставно виплачувалась надбавка на неповнолітніх утриманців за період з 21 грудня 2005 року до 31 серпня 2011 року.

Ураховуючи викладене, управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва просило суд стягнути з відповідача на його користь надмірно сплачену пенсію в розмірі 7 850 грн 49 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва надмірно отриману пенсію в розмірі 7 850 грн 49 коп. та 243 грн 60 коп. на відшкодування сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 310 ЦПК України.

У касаційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення місцевого суду із закриттям провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір носить публічно-правовий характер та має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Положенням наведеної норми кореспондують положення ч. 4 ст. 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 березня 2013 року № 21-15а13 та від 18 червня 2013 року № 21-204а13, на які апеляційний суд уваги не звернув.

Отже, категорія справ щодо стягнення надмірно виплаченої пенсії під юрисдикцію адміністративних судів не підпадає.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_3 завдав управлінню Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва майнову (матеріальну) шкоду у вигляді надмірно виплаченої пенсії.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Скасовуючи рішення районного суду із закриттям провадження у справі, апеляційний суд законність і обґрунтованість рішення не перевірив, не врахував, що категорія справ щодо стягнення надмірно виплаченої пенсії під юрисдикцію адміністративних судів не підпадає, не з'ясував усіх обставин, що мають процесуальне значення при вирішенні питання про закриття провадження у справі, підстави позову та правовідносини, які виникли між сторонами.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною й підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 22 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко