Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Оніпко О.В., Собіна І.М.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

за участі: заявника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дубровицького районного суду від 22 липня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дубровицька районна державна нотаріальна контора; про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубровицького районного суду від 22 липня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні його заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

У поданій на рішення суду апеляційній скарзі заявник покликається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, незастосування норм матеріального права, які підлягали застосуванню, та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом фактів існування листі Управління Держземагенства в Дубровицькому районі та Дубровицької районної держадміністрації, де вказано про неможливість внесення виправлень у державний акт на право власності на землю і про необхідність звернення до суду за встановленням факту належності правовстановлювального документу спадкодавцю.

Вважає, що суд не дав належної правової оцінки доказам у справі, залишив поза увагою свідоцтва про шлюб, про смерть, довідку сільської ради, звідки вбачається прізвище спадкодавця "ОСОБА_2". Вирішення питання внесення виправлення у позасудовому порядку є неможливим. Неправильним є висновок суду про відсутність права заявника звертатися до суду за захистом прав померлої дружини - спадкодавця, оскільки заяву подано з метою захисту своїх інтересів.

Крім того, судом не застосовано вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 235 ЦПК України та роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення".

З наведених міркувань просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, якою задовольнити заяву ОСОБА_1

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи заявнику у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із відсутності у нього процесуальних повноважень на захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів його померлої дружини.

Проте з такими висновками не можна погодитися.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кривиця Дубровицького району Рівненської області померла дружина заявника - ОСОБА_2, в зв'язку з чим відкрилася спадщина.

Нотаріусом Дубровицької районної державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу на підставі заяви ОСОБА_1

Між тим, видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину унеможливлюється неправильністю запису прізвища спадкодавця у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 04.07.2004 року, що виданий розпорядженням голови Дубровицької районної держадміністрації від 21 травня 2004 року №178, а також невнесенням відомостей про земельну ділянку до державного реєстру земель і відсутністю кадастрового номера.

На звернення заявника до Управління Держземагенства у Дубровицькому районі та до Дубровицької районної держадміністрації листами від 26.05.2015 року №03-08/2059 та від 17.07.2015 року №01-32.7/П-154/ йому було відмовлено у виправленні орфографічної помилки у Державному акті на право власності на земельну ділянку при написанні прізвища спадкодавця із "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2", оскільки ця хиба допущена тільки при заповненні правовстановлюючого документу, а не при складанні списків власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) комісією по закріпленню громадян за земельними ділянками у визначених масивах. У зв'язку з цим рекомендовано звернутися до суду за встановленням факту належності Державного акту на право власності на земельну ділянку в порядку окремого провадження (а.с. 14-15, 22, 23).

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 1 своєї постанови №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року), вбачається, що відповідно до статей 255, 271 Цивільного Процесуального Кодексу України 1963 року (аналогічні положення містяться і в ст.ст. 234 та 256 ЦПК України 2004 року) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення, зокрема, факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Абзацом другим п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Є очевидним, що не вбачається іншого способу, крім встановлення судом факту, що має юридичне значення, усунути допущену помилку при заповненні Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 04.07.2004 року, що зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №353 та виданий спадкодавцю Дубровицькою районною держадміністрацією, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Трипутнянської сільської ради Дубровицького району площею 2, 08 га.

Натомість від цього факту залежить виникнення у ОСОБА_1 права на спадкування земельної ділянки, а тому заяву слід задовольнити.

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні заяви уваги на викладені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Роз'яснення абз. другого-третього п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачають, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин у зв'язку з відсутністю цивільно-правового спору заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, тобто в порядку окремого провадження. Тому колегія суддів вважає недоцільним вимагати наявність письмової відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оформленої постановою з додержанням правил ст. 49 Закону України "Про нотаріат", оскільки це є необхідним лише при вирішенні справи в позовному провадженні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставою для скасування рішення і ухвалення нового - про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дубровицького районного суду від 22 липня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 04.07.2004 року, що зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №353 та виданий на ім'я "ОСОБА_2" Дубровицькою районною держадміністрацією, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Трипутнянської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, площею 2, 08 га.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: