Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1169/15 Головуючий у 1 інстанції Ліхтанська Н.П.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права на спадщину по факту тривалого догляду за спадкодавцем та зміну черговості отримання права на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права на спадщину по факту тривалого догляду за спадкоємцем та зміну черговості отримання права на спадщину.

В позові, уточненому в ході судового розгляду зазначала, що вона з 25 листопада 1959р. по 23 квітня 1985року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, від цього шлюбу вони мають двох синів ОСОБА_4 та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочка якого ОСОБА_5 є відповідачем по справі.

Шлюб між нею та ОСОБА_6 було розірвано з намірами у подальшому переїхати на постійне місце проживання в м. Бердянськ та придбання житла і прописки. Після прибуття у м. Бердянськ вона і ОСОБА_6 за спільні кошти та грошові заощадження придбали 1/2частину житлового будинку АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 17.03.1988року на ім'я ОСОБА_6 та вселилися в нього. З часу вселення в цей будинок вона та ОСОБА_6 проживали однією сім'єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, займалися покращанням житлових умов, проводили регулярно поточні ремонти та займались вихованням дітей. ОСОБА_6 страждав на різні захворювання, не міг фізично виконувати важку домашню роботу, в останні роки свого життя він потребував сторонньої допомоги, оскільки не міг себе обслуговувати, а тому вона на протязі тривалого часу піклувалася про нього, матеріально утримувала та надавала іншу фізичну та моральну допомогу спадкодавцю, який знаходився в безпорадному стані, оскільки в березні 2007року він перебував в лікарні м.Запоріжжя, де йому зробили операцію та виписали на амбулаторне лікування за місцем проживання. Під час лікування ОСОБА_6 став малорухомим і вона тривалий час опікувалася ним, здійснювала постійний догляд, купувала ліки в різних аптеках, на що витрачала багато часу та своїх коштів, проводила щоденне прибирання кімнати, міняла та прала білизну, готувала дієтичну їжу. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер і після його смерті залишилися спадкоємці: син ОСОБА_4 та дочка померлого сина, онука ОСОБА_5, які у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори, з заявами про прийняття спадщини. Вона також звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй відмовили. У зв'язку з тим, що померлий не залишив заповіла, тому вона позбавлена права на володіння та користування майном, яке вони придбали за час спільного проживання.

У зв'язку з цим просила суд визнати за нею право на спадкування по факту тривалого догляду за ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, змінити черговість на отримання права на спадщину за законом та надати їй право на спадкування разом з першою чергою спадкоємців за законом.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів ті обставини, на які він посилався на обґрунтування своїх вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги є відповідачі по справі: син ОСОБА_4 та за правом представлення онука ОСОБА_5 Позивач є колишньою дружиною померлого, у зареєстрованому шлюбі знаходилися з 25.11.1959р. по 23.04.1985р. З 1988р. знов почали проживати разом до смерті ОСОБА_6

Позивач наполягає, що постійно мешкала із померлим, опікувалася ним, матеріально забезпечувала, надавала допомогу. Однак, зазначені доводи залишились недоведеними.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Так, позивачем взагалі не ставилося питання щодо визначення її черги у праві на спадкування за законом, зокрема визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом, для можливості подальшого вирішення питання щодо зміни черговості одержання права на спадкування.

Показам свідків, на які посилалися сторони, суд дав оцінку відповідно до вимог ст.ст.59,212 ЦПК України і вони не ставлять під сумнів правильність висновків суду.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

З матеріалів справи та показів свідків не вбачається, що померлий ОСОБА_6 тривалий час перебувала у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво. Матеріали справи та покази свідків свідчать про тяжкий та безпорадний стан померлого лише у період з березня 2012р. по червень 2012р.

Також, з матеріалів справи не вбачається, чи потребував спадкодавець допомоги від позивача за умови отримання її від інших осіб і чи мав позивач матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Не підтверджені доказами і факт надання позивачем такої допомоги, яка була для померлого основним засобом до існування та, що вона несла витрати по його догляду та утриманню.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не знайшла підстав, передбачених ст. 309 ЦК України для скасування або зміни рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308; 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: