Справа №: 343/35/15-ц
Провадження №: 2/0343/158/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, суд-

В С Т А Н О В И В :

Позивач , просить постановити рішення, яким припинити право власності ОСОБА_2 на 1/18 частку спільного майна - будинковолодіння у АДРЕСА_1

Присудити на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну йому 1/18 частку будинковолодіння у АДРЕСА_1, у розмірі 3782,39 грн. (три тисячі сімсот вісімдесят дві гривні 39 копійок) з депозитного рахунку Долинського районного суду Івано-Франківської області.

Визнати за нею право власності на 1/18 частку будинковолодіння у АДРЕСА_1

Свої вимоги мотивує тим , що вона, ОСОБА_1, є власником 10/18 часток житлового будинку у АДРЕСА_1

Співвласниками вказаного будинку є також ОСОБА_3, якому належить 7/18 часток, та відповідач ОСОБА_2, якому належить 1/18 часка. У спірному будинку вона проживає одна.

Відповідач ОСОБА_2 має окремий житловий будинок АДРЕСА_2, в якому проживає в даний час разом із своєю сім'єю.

Відповідно до технічного паспорту, що виготовлений Івано-Франківським ОБТІ , спірне будинковолодіння у АДРЕСА_1, складається з житлового будинку, загальною площею 82,9 кв.м., літньої кухні, стайні, стодоли, шопи, вбиральні, криниці, воріт та огорожі. Всього інвентаризаційна вартість вказаного будинковолодіння становить 68083,00 грн. Таким чином вартість її частки становить 37823,89 грн.,ОСОБА_3 - 26476,72 грн. та ОСОБА_2 - 3782,39 грн.

Вона неодноразово просила відповідача ОСОБА_2 продати належну йому частку у

спільній власності будинковолодіння, оскільки вказаний будинок був збудований її батьками і, фактично, повинен у цілому належати їй. Однак, від такої пропозиції він відмовився.

Таким чином враховуючи відсутність згоди відповідача ОСОБА_2 на добровільне відчуження належної йому незначної частки у співвласності будинковолодіння у АДРЕСА_1, вважає, що у даному випадку може мати місце примусове припинення такого права, з підстав передбачених ст. 365 ЦК України.

Вонаволодіє часткою в спільному з відповідачем житловому будинку, яка складає більш ніж 56 відсотків від вартості всього майна, яке знаходиться у АДРЕСА_1 При таких обставинах, частка відповідача у праві спільної власності на житловий будинок є незначною, оскільки на нього припадає не більше ніж 5 % від вартості житлового будинку.

Розмір частки відповідача як співвласника житлового будинку, у відповідності до технічного паспорту на житловий будинок, не дає можливості виділити в натурі приміщення (кімнату) для володіння та користування, оскільки становить менший розмір ніж площа будь-якого із приміщень житлового будинку.

За таких обставин вважає, що спірний житловий будинок, не можливо ні поділити в натурі між співвласниками, ні виділити часту у спільному майні відповідачу, ні встановити порядок користування житловим будинком між співвласниками, оскільки частка відповідача є незначною.

Враховуючи те, що в даному випадку частка співвласника жилого будинку ОСОБА_2, є незначною, тобто становить менший розмір ніж площа будь-якого із приміщення житлового будинку, розподіл домоволодіння АДРЕСА_1, в натурі, відповідно до ідеальних часток співвласників, з технічної точки зору - не можливий, житловий будинок як річ за наявності такого розміру частки співвласника ОСОБА_2 є річчю неподільною.

Вона та відповідач не є членами сім'ї, не проживають спільно та не ведуть спільного господарства. Більш того, в даний час їхні відносини, з вини відповідача, носять неприязний характер.

Крім цього, вона, а також інший співвласник будинковолодіння ОСОБА_3 неодноразово зверталися до відповідача з пропозицією здійснити ремонт житлового будинку та надвірних споруд, оскільки в будинку не здійснювались ремонтні роботи досить давно і він знаходиться в незадовільному стані, а також облаштувати прибудинкову (дворову) територію та збудувати новий паркан, на що відповідач категорично відмовився з посиланням на те, що воно йому не потрібно, в нього є інше житло та проживати там він не збирається.

Вказані вище обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном, оскільки з боку відповідача не вчиняються жодні дії спрямовані на утримання, ремонт, облаштування та догляду за будинком як його співвласника.

Враховуючи ті обставини, що частка відповідача у спірному будинковолодінні є незначною, її виділ у натурі не можливий, а також, що відповідач і члени його сім'ї жодного дня не проживали в житловому будинку, не утримували його, не вносили жодних коштів у рахунок його ремонту та плати комунальних послуг, більш того, відповідач проживає в іншому житлі, яке збудоване її батьком, - на її думку, припинення за рішенням суду прав відповідача на частку у спільному майні, яким є вказаний вище житловий будинок не завдасть будь-якої шкоди інтересам відповідача та членам його сім'ї.

Із вищенаведених розрахунків, вартість частки відповідача ОСОБА_2 у спірному будинковолодінні становить 3782,39 грн. Таким чином, до прийняття рішення про припинення права особи на частку у спільному майні, нею слід внести вартость цієї частки на депозитний рахунок суду. Вказану суму вона внесла на депозитний рахунок.

Ухвалою попереднього судового засідання Долинського районного суду по справі №343/35/15-ц від 23.01.2015 року притягнуто в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 (а.с.23).

Позивачка ОСОБА_1 . в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зіславшись на вищевикладені обставини, просила позов задоволити. Додатково пояснила, що іншого житлового будинку у неї немає. У спірному будинку, який складається з двох кімнат, коридору та кладовки, вона проживає одна і несе всі витрати по його утриманню. Третій співвласник будинковолодіння її брат ОСОБА_3 згідний переписати свою частку на неї. Відповідач ОСОБА_2 має свій власний будинок в якому проживає разом з сім»єю, тобто позбавлення його права на 1/18 частку будинковолодіння з присудженням грошової компенсації - не порушить його права.

Відповідач ОСОБА_2 - в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що він разом з сім»єю проживає в АДРЕСА_2. Згідно ухвали Долинського районного суду від 24.10.2014р. про визнання мирової угоди , він являється власником 1/18 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1. Він не погоджується на те, щоб його було позбавлено права власності на вказану частку. Коштів на утримання будинковлодіння по АДРЕСА_1 він не надає, оскільки там не проживає. З ціною будинковолодіння вказаною позивачкою він погоджується, а також погоджується з тим, що виділити його 1/18 частку в натурі неможливо. Просив відмовити у позові.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Додатково пояснив, що він має власний будинок в якому проживає. В спірному будинку по АДРЕСА_1, співвласником якого він являється, зареєстрована та фактично проживає його сестра - позивачка по справі, яка і несе всі витрати по утриманню будинковолодіння. Розділити спірне будинковолодіння у частках, як вказано в ухвалі суду про визнання мирової угоди - неможливо. Він згідний переписати свою частку на позивачку.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як вбачається з матеріалів справи - будинковолодіння в АДРЕСА_1 перебуває в спільній частковій власності в наступних частках: 10/18 часток будинковолодіння належить ОСОБА_1 на підставі ухвали про визнання мирової угоди Долинського районного суду в справі №343/2033/13-ц від 24.10.2014р. та копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 302372241 від 01.12.2014р.; 7/18 часток будинковолодіння належить ОСОБА_3 на підставі ухвали про визнання мирової угоди Долинського районного суду в справі №343/2033/13-ц від 24.10.2014р. та копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 30235532 від 01.12.2014р.; 1/18 частина будинковолодіння належить ОСОБА_2 на підставі ухвали про визнання мирової угоди Долинського районного суду в справі №343/2033/13-ц від 24.10.2014р. ( а.с.6-9).

У відповідності до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.10-13) будинковолодіння складається з житлового будинку літ.А, загальною площею 68.2 кв.м., житловою площею 45.5 кв.м., загальною площею 22.7 кв.м., літньої кухні літ.Б, стайні літ.В, стодоли літ.Г, шопи літ.Д, вбиральні літ.Е, криниці №1, ворота №2, ворота №3, огорожі №4. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння становить 68083 грн.

Згідно довідок №2731 від 18.12.2014р. (а.с.14) та №253 від 02.02.2015р. (а.с.26) в будинку по АДРЕСА_1 Долинського району зареєстрована та проживає позивачка по справі - ОСОБА_1, яка одноособово оплачує послуги за електро та газопостачання (а.с.29-32).

Довідка експерта Р.Андрусів , який має кваліфікаційний сертифікат (а.с.28), №15 від 10.02.2015р. (а.с.27) підтверджує, що у відповідності до ухвали Долинського районного суду про визнання мирової угоди від 24.10.2014р. - будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 розділено в таких дольових частках: 10/18, 7/18,1/18. Дольова частка 1/18 становить 3.78 м.кв. загальної площі житлового будинку (в.т.ч. 2,52м.кв.-житлової площі, 1,53м.кв. допоміжної площі). Оскільки існуючих приміщень з такими площами в будинку не має, то виділити дольову частку в натурі неможливо згідно ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення».

Відповідно до ч.2 ст. 183 ЦК України - неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналізуючи вказану вище норму, суд приходить до висновку, що положеннями ст. 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні. Тобто, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність обставин, передбачених пунктами 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Таку правову позицію було визначено у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2013р. (справа №6-37цс13).

Як роз'яснено п.1 Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» - оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1- 4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

ОСОБА_1 на виконання вимог ч.2 ст.365 ЦК України, 22.01.2015р. внесла на розрахунковий рахунок ТУ ДСА в Івано-Франківській області грошову суму в розмірі 3782.39 грн. вартості 1/18 частки будинковолодіння (а.с.18).

Суд погоджується з доводами ОСОБА_1, в яких вона посилається, що належна 1/18 частка ОСОБА_2, в спірному будинковолодінні є незначною, так як її розмір дорівнює 3,78 кв.м. від загальної площі. Дані обставини вказують на неможливість встановлення порядку користування між співвласниками будинковолодіння з урахуванням ідеальних часток належних сторонам, так як в будинковолодінні будь-які приміщення фактично в двічі перевищують розмір частки ОСОБА_2 в будинковолодінні.

При розгляді даної справи суд приймає до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 являється головою домогосподарства по АДРЕСА_2 , де постійно проживає зі своєю родиною ( довідка №250 від 02.02.2015р. видана Княжолуцькою сільською радою а.с.33).

Ст. 10 та ст. 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги, що належна 1/18 частка ОСОБА_2 в спірному будинковолодінні по АДРЕСА_1 Долинського району, яке є річчю неподільною, є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування вказаним будинковолодінням є неможливим, припинення право власності ОСОБА_2 на його незначну частку не завдасть істотної шкоди його інтересам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.16, 183, 365 ЦК України; керуючись ст.ст.10,11,57,88,209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, -

Р1ШИВ:

Позов задоволити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на належну йому 1/18 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/18 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1.

В рахунок належної ОСОБА_2 1/18 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 сплатити йому грошову компенсацію в розмірі 3782 (три тисячі сімсот вісімдесят дві) гривні 39коп., яка була зарахована від ОСОБА_1 23.01.2015р. на розрахунковий рахунок Територіального управління державної судової адміністрації в Івано-Франківській області .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний текс рішення виготовлено 27.02.2015р.