Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Музичук Н.Ю.

при секретарі - Довбенко Г.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконними дій в частині списання коштів, що надходять на картковий рахунок позивача, відновлення порушеного права шляхом повернення списаних коштів,

в с т а н о в и в :

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та заявою від 27.10.2015 року уточнив позовні вимоги до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконними дій в частині списання коштів, що надходять на картковий рахунок позивача, відновлення порушеного права шляхом повернення списаних коштів та просив визнати неправомірними дії відповідача по списанню без належних правових підстав коштів, що надходять на його картковий рахунок, стягнути із відповідача на його користь грошові кошти на загальну суму 3 032,39 грн., списані з карткових рахунків №213688 та №15350 за період липня 2014 року по жовтень 2015 року.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 30 липня 2015 року працівниками відповідача йому емітовано пластикову банківську картку «VISA №15350» для виплат заробітної плати, а 31 липня 2015 року на картковий рахунок зараховані кошти його запобітної плати в ЖКП «Покровське» в розмірі 1625,80 грн., з яких 02.08.2015 року відповідачем самовільно списано 808,84 грн. на погашення простроченої заборгованості. На його звернення повідомлено, що кошти списані на підставі Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку за договором кредиту за програмою «Житло в кредит». Він не погоджується і вважає дії незаконними, оскільки договір банківського рахунку укладений шляхом подання ним заяви-анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в такій заяві не міститься його згоди на безспірне списання банком коштів, що будуть зараховані на виплату заробітної плати. Зазначене таке право банку в п.1.1.3.2.11 Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку не відповідає положенням ст.ст. 203,1071ЦК України та не може бути складовою частиною договору банківського рахунку на виплатту заробітної плати, укладеного між сторонами даного спору, оскільки наведена умова не містить його підпису. Здійснення зазначеного правочину із застосуванням процедур, які за своєю природою є агресивними, вводять споживача в оману, за приписами ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» є проявами нечесної підприємницької практики, та за ч.6 наведеної правової норми є недійсними. Відповідно до наданих відповідачем виписок з карткових рахунків банком безпідставно були списані кошти на погашення простроченої заборгованості на загальну суму 3 032,39 грн. із карткових рахунків №213688 та №15350 за період липня 2014 року по жовтень 2015 року.

Письмових заперечень відповідача на позовну заяву ОСОБА_1 суду не надано.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, надав додаткові пояснення приводу усних заперечень відповідача. Вважає посилання на виникнення права безспірного списання грошових коштів із рахунку на виплату заробітної плати, відкритого банком на підставі анкети-заяви, виходячи із положень кредитного догору між сторонами, якими передбачене право банку списувати кошти із всіх поточних рахунків боржника у валюті кредиту в межах сум заборгованості, які підлягають сплаті банку за вказаним договором при настанні строків платежів, не огрунтованими оскільки спірні правідносини регулюються окремим письмовим договором сторін, а не положеннями кредитного договору. Такі положення кредитного договору вважає попередніми, які можуть бути підставою для внесення відповідних положень до інших договорів на відкриття поточних рахунків боржника. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. .

Представники відповідача позові вимоги не визнали. По суті позовних вимог пояснили, що 11.10.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір №ROHPGA НОМЕР_1 на строк по 11.10.2017 року, підтвердженням видачі кредиту є ордер-розпорядження №1 від 15.10.2007 року. Умовами кредитного договору в розд.2. «Права та обовязки сторін», п.2.2.5, сторони визначили таке: «Позичальник доручає Банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах смум, які підлягають сплаті Банку за цим Договором, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання).» Крім того, підстави списання визначені в п.2.3.5. кредитного договору, де обумовлено, що «списання коштів з поточного рахунку Позичальника, згідно п.2.2.5, при настанні строків платежів, передбачених умовами Договору». Жодних додаткових застережень чи додаткових письмових угод для списання коштів, у звязку з прострочкою платежів даним кредитним договором не передбачено. Відповідно, у звязку із виникненням прострочки по платежах Позивача по кредитному договору, відповідач має право та здійснював списання коштів із поточного рахунку Позивача для погашення заборгованості по кредиту, керуючись п.п. 2.2.5., 2.3.5. кредитного договору. Дані умови договору є чинними та підлягають виконанню. Таке списання грошових коштів із поточного рахунку Позивача вважають підставним і правомірним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Наданою суду випискою по рахунку підтверджується зарахування списаних коштів на погашення кредитних зобовязань, умови яких та вимоги ст.ст.526,530 ЦК України порушуються при виконанні договору Позивачем. Крім того, вказували що 30.09.2011 року Позивач підписав анкету-заяву на отримання платіжної банківської картки, 29.07.2015 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в таких анкетах-заявах є посилання з підписом Позивача на приєднання до відповідних Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Таким чином, Позивач має поточний рахунок, відкритий в банку на банківську платіжну картку, не оспорює заборгованості, яка виникла в нього, у звязку із порушенням умов кредитного договору, і стала підставою списання коштів. З огляду на викладене, дії банку вважають правомірними, а позовні вимоги безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК Країни, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено на підставі досліджених доказів, що первинно 11.10.2007 року між сторонами, Позивачем ОСОБА_1 та Відповідачем ОСОБА_2 акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», був укладений кредитний договір №ROHPGA НОМЕР_1 про надання кредитних коштів у розмірі 8 000 доларів США на споживчі цілі і 975 доларів США на сплату страхових платежів на строк із 10.11.2007 року по 11.10.2017 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3,5% від суми виданого кредиту у момент надання коредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного Догвору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору. Періодом сплати вважається період із 15 по 20 число кожного місяця, погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця шляхом надання в період сплати щомісячного платежу 127,08 доларів США до погашення заборгованості за Кредитним договором. Підтвердженням видачі кредиту відповідачем приводиться ордер-розпорядження №1 від 15.10.2007 року на суму 8 000 дол. США, згідно кредитного договору №ROHPGA НОМЕР_1.

Умовами кредитного договору в розд. 2 «Права та обовязки сторін», п.2.2.5, сторони визначили таке: «Позичальник доручає Банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті Банку за цим Договором, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання).» Крім того, підстави списання визначені в п.2.3.5. кредитного договору, де обумовлено, що «списання коштів з поточного рахунку Позичальника, згідно п.2.2.5, при настанні строків платежів, передбачених умовами Договору». Жодних додаткових застережень чи додаткових письмових угод для списання коштів, у звязку з прострочкою платежів даним кредитним договором не передбачено. Вказані умови договору є чинними, не оспорені, не піддавались сумніву Позивачем, не змінені, не скасовані, не визнані недійсними та підлягають виконанню.

Згідно частини 1 ст.509 ЦК України, зобов*язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов*язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов*язку.

Загальні умови виконання зобов*язання визначені в ст.526 ЦК України, згідно якої, зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін його виконання), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність простроченої заборгованості Позивача по кредитному договору №ROHPGA НОМЕР_1 внаслідок порушення виконання зобовязань із боку Позивача підтверджується наданою відповідачем інформацією станом на 23.09.2015 року, що не заперечено і не спростовано Позивачем.

На підставі досліджених доказів встановлено, що в наступному 30.09.2011 року Позивач підписав анкету-заяву на отримання платіжної банківської картки, 29.07.2015 року він підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в таких анкетах-заявах є посилання з підписом Позивача на приєднання до відповідних Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Із відповідних документів Позивача не встановлено будь-яких застережень чи обмежень з боку позивача стосовно заборони дії чи обмеження дії умов Кредитного договору або положень Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку щодо здійснення договірного банківського списання коштів із поточних карткових рахунків №213688 та №15350 у валюті кредиту або у валюті відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, у межах сум, які підлягають сплаті Банку за Кредитним договором, при настанні строків платежів.

У відповідності ч.2 ст. 1071 ЦК України, грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Як встановлено судом, між сторонами виникло право на вказаний спосіб виконання зобов*язання на підставах, встановлених Кредитним договіром №ROHPGA НОМЕР_1 від 11.10.2007 року в розд. 2. «Права та обовязки сторін», п.п.2.2.5, 2.3.5, щодо вчинення банківської операції - договірного банківського списання коштів, в тому числі із поточних карткових рахунків №213688 та №15350, у валюті кредиту або у валюті відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, у межах сум, які підлягають сплаті Банку за Кредитним договором, при настанні строків платежів.

Вказані дії банківського списання коштів підтверджуються відповідними дослідженими судом роздруківками відповідача по поточних карткових рахунках №213688 та №15350 та по кредитному рахунку позивача.

У відповідності положень ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання та оспорювання, також на захист свого інтересу, який не суперечить засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальними засадами цивільного судочинства, відповідно до положень ст. 3 ЦК України, визначені справедливість, добросовісність та розумність.

За наведених обставин, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про те, що дії відповідача в частині списання коштів, що надходять на картковий рахунок позивача, на погашення кредитної заборгованості в межах прострочених сум не суперечать положенням чинного законодавства, умовам договорів та зобовязань між сторонами, є правомірними і такими, що не порушують інтересів позивача.

При цьому суд вважає, що доводи позивача про відсутність додаткових договірних зобовязань на списання коштів, укладених між сторонами даного спору, при відкриті поточних карткових рахунків №213688 та №15350, щодо попередності умов Кредитного договору в цій частині не заслуговують на увагу, оскільки такими не спростовується чинність умов Кредитного договору №ROHPGA НОМЕР_1 між сторонами в п.п. 2.2.5, 2.3.5, які вступають в дію при умові порушення виконання зобовязань позичальником.

Відповідно ст. ст. 88,89 ЦПК України, підстави для покладення на відповідача судових витрат в справі при відмові в задоволенні позову щодо звільненого від сплати судового збору позивача відсутні.

Ухвала суду в справі від 24 вересня 2015 року в частині забезпечення позову підлягає до скасування при вирішенні судов спору по суті.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10,11,57-60, 208,209,212-215,218,223,292,294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконними дій в частині списання коштів, що надходять на картковий рахунок ОСОБА_1 та відновлення порушеного права шляхом повернення списаних коштів в сумі 3032,39 грн. відмовити.

Ухвалу суду в справі від 24 вересня 2015 року в частині забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Приватбанк» дій по самовільному списанню грошових коштів з картки «VISA №15350», емітованої на ім»я ОСОБА_1, скасувати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук