Номер провадження: 22-ц/785/1676/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М.

при секретарі - Максимець І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Рінійського районного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

31.03.2014 року, ОСОБА_3 звернулась із позовом про стягнення неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів, і, остаточно уточнивши вимоги, просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 30.08.2013 року по 01.04.2014 року у сумі 1 423,38 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі і у шлюбі у них народився син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народженння. Після розірвання шлюбу син проживає із позивачкою, а з відповідача на користь позивачки, на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.10.2013 року, стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 30.08.2013 року. З серпня 2013 року по квітень 2014 року відповідач не сплачував аліменти на утримання сина і за ним утворилась заборгованість у сумі 3 126,72 гривень, а після проведеного перарахунку, заборгованість склала 5 465,16 гривень.

Посилаючись на те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, знав про існування рішення суду про стягнення з нього аліментів, однак ухилявся від вчасного виконання покладених на нього обов'язків щодо матеріального забезпечення дитини, позивачка просила позов задовольнити.

Відповідач не приймав участі у судовому засіданні у суді першої інстанції, подав заперечення на позов.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 04. 11. 2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи й на необгрунтованість відмови у позові.

Сторони не з'явились у засідання колегії суддів.

Рішення суду першої інстанцїі підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3.4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п. п. 3, 4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення є невідподвіність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального або процесуального права.

Позивачка просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів, і, остаточно уточнивши вимоги, просила стягнути пеню за перід з 30.08.2013 року по 01.04.2014 року у сумі 1 423,38 гривень (а.с.1-4,83-84).

Між сторонами виникли правовідносини з відповідальності за прострочення сплати аліментів, які регулюються СК України.

За змістом ст. 196 ч.1 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки /пені/ у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі і у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_6, який після розлучення сторін залишився проживати із позивачкою. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.10.2013 року з відповідача ОСОБА_4на користь позивачки ОСОБА_3на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 суд стягнув аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2013 року і до повноліття сина (а.с.7,8,11,12).

Відповідачу було відомо про ту обставину, що позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення з нього аліментів у примусовому порядку, що вбачається з рішення суду від 11.10.2013 року (а.с.11).

01.11.2013 року Заводським відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду від 11.10.2013 року про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_4 (а.с.13-15).

Станом на 27.12.2013 року за відповідачем утворилась заборгованість зі сплати аліментів у сумі 3 020.26 гривень, а станом на 01.04.2014 року заборгованість склала 5 465,16 гривень (а.с.15,53).

23.04.2014 року відповідач повідомив Заводський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про зміну свого місця проживання (а.с.55).

28.04.2014 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського управління юстиції прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження (а.с.57).

Станом на 28.04.2014 року заборгованість зі сплати аліментів склала 3 216,74 гривень (а.с.61,62).

З 29.05.2014 року виконавчий лист про стягненя аліментів з відповідача знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ренійського районного управління юстиції (а.с.71)

Підставою для стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, у розумінні ст. 196 СК України, є наявність рішення суду і виконавчого листа, яким платника аліментів зобов'язано здійснювати сплату аліментів.

Так, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки /пені/ у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, а саме: у зв'язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

У всіх інших випадках, слід стягувати неустойку за весь час прострочення аліментів.

Відповідач, належними та допустимими доказами не довів, що причина заборгованості виникла у зв'язку із несвоєчасною виплатою йому заробітної плати або заборгованість мала місце через насвоєчасне перерахування аліментів з вини банківської установи.

Зважаючи на викладене, вимоги позивачки про стягнення пені за період з 30.08.2013 року по 01.04.2014 року підлягають задоволенню.

Розмір пені станове 1 423,38 копійок (серпень 2013 року - 50.04х1%х2=1,00 грн.; вересень 2013 року - 764,55х1%х30=229,37 грн.; жовтень 2013 року - 765,81х1%х31=237,40 грн., листопад 2013 року 769,58х1%х30=230,87 грн.; грудень 2013 року - 794,68 х 1%х31=-246,14 грн.; січень 2014 року - 773,50х1%х31=239,94 грн.; лютий 2014 року - 23,50х1%х1%х28=6,44 грн.; березень 2014 року - 773,50х1%х31=232,20 грн.).

Заперечення відповідача із посиланням на те, що його вина у заборгованості відсутня не заслуговують на увагу, оскільки пересилка виконавчого листа з одного відділу державної виконавчої служби до іншого, зміна місця роботи і місця проживання боржника не свідчить про те, що заборгованість утворилась з незалежних від платника причин.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у позові, рішення суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 04 листопада 2014 року - скасувати.

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний № НОМЕР_2) неустойку /пеню/ за прострочення по сплаті аліментів за період з 30.08.2013 року по 01.04.2014 року включно у розмірі 1 423 (одна тисяча чотириста двадцять три) гривні 38 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Л.М. Вадовська