АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/748/15 Справа № 190/901/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Резніченко М. С. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі -Левцунові І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області 19 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса П'ятихатського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, третя особа П'ятихатська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним (нікчемним) та визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області 19 листопада 2014 року, де ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області 19 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 є рідним батьком позивача ОСОБА_2 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1, актовий запис № 250 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Заповітом, посвідченим 23.10.2008 року приватним нотаріусом П'ятихатського районного нотаріального округу ОСОБА_4 (реєстровий № 2169), ОСОБА_5 розпорядився належним йому майном, зокрема, частиною житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами, земельною ділянкою та майном домашньої обстановки та вжитку по АДРЕСА_1, яке заповів онуку ОСОБА_3, а свого сина - ОСОБА_2, спадщини позбавив (а.с. 14, 26-57).

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 67 від 14.05.2014 р. (а.с. 214-221 т. 1), станом на кінець 2003 р. у ОСОБА_5 мались захворювання у вигляді ішемічної хвороби серця: кардіосклероз атеросклеротичний з періодичним порушенням ритму по типу поодинокої шлуночкової екстрасистолії, симптоматична артеріальна гіпертензія атеросклеротичного ґенезу, серцева недостатність 1-2 А стадії (1-2-й функціональний клас по NYНА), анофтальм правого ока, глаукома лівого ока з гостротою зору 0,6, з корекцією 0,9. Враховуючи стан зору ОСОБА_5 на 2007 р. (0,9 діоптрій), враховуючи незначне зниження гостроти зору з 2000 р. по 2007 р., експерти прийшли до висновку, що ОСОБА_5 міг самостійно прочитати текст на аркуші форматом А4, у тому числі і заповіт від 23.10.2008 р., як з допомогою окулярів, допоміжних оптичних засобів чи пристроїв, так і без них. Після видалення правого ока 14.03.2000 р., зір лівого ока піддавався корекції лінзами і згідно медичної документації був: у березні 2000 р. 0,4, з корекцією 1,0, в 2007 р. гострота зору 0,9, не корегує, тобто після оперативного втручання ліве око мало зір. Аналіз медичної документації за період з 2000 по 2007 р.р. зір на ліве око декілька погіршився, знизився з 0,9-1,0 в 2000 р. до 0,9 в 2007 р., однак функція зору зберігалась. В інший час (з 2007 р. по 2010 р.) дані про гостроту зору лівого ока в медичних документах відсутні. Видалення правого ока могло призвести до косметичного дефекту, внаслідок чого й було проведено протезування орбіти правого ока.

Згідно висновку комплексної комісійної судово-медичної експертизи № 121-Д від 23.09.2014 р. (а.с. 28-38 т. 2), видалення у ОСОБА_5 правого очного яблука не призводить до порушення функції м'язів мімічної мускулатури обличчя, а призводить до косметичного дефекту, внаслідок чого й було проведено протезування орбіти правого ока. Відсутність правого очного яблука може бути помітним для сторонньої особи. Враховуючи стан зору ОСОБА_5 на 16.02.2009 р. (0,9), враховуючи незначне зниження гостроти зору з 2000 р. по 2009 р., комісія експертів прийшла до висновку, що ОСОБА_5 міг самостійно прочитати текст на аркуші форматом А4, у тому числі і заповіт від 23.10.2008 р., як з допомогою окулярів, допоміжних оптичних засобів чи пристроїв, так і без них. Встановлена гострота зору на період з 2000 р. 0,4 до 0,9 у 2009 р. (з березня 2008 р. по лютий 2009 р. гострота зору була в межах 0,8 з корекцією - 0,9 і 0,9 не корегує), свідчить про наявність функції зору на ліве око і коригування зору чи не коригування зору, не лишало можливості ОСОБА_5 самостійно прочитати текст на аркуші форматом А4. При аналізі наданої медичної документації у ОСОБА_5 з 1998 р. до настання смерті були встановлені захворювання: ішемічна хвороба серця - кардіосклероз атеросклеротичний з періодичним порушенням ритму по типу поодинокої шлуночкової екстрасистолії, симптоматична артеріальна гіпертензія атеросклеротичного ґенезу, серцева недостатність 1-2 А стадії (1-2-й функціональний клас по NYHA); анофтальм правого ока; захворювання кардіального відділу шлунка зі стенозом стравоходу (встановлене в 2010 р.). Стан здоров'я ОСОБА_5 не виявляє ніяких психічних захворювань та соматичних захворювань, які могли впливати на його психічний стан. За весь період аналізу, наданої медичної документації, в нього не було встановлено діагнозу психічної хвороби. ОСОБА_5 є дієздатною людиною і на період складання заповіту (23.10.2008 р.) вважається особою, яка повністю відповідає за свої дії.

Враховуючи встановлені обставини, вимоги законодавтсва, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_5 психічними чи соматичними захворюваннями, які могли впливати на його психічний стан, не страждав, був дієздатним і на період складання заповіту (23.10.2008 р.) вважається особою, яка повністю відповідає за свої дії. При цьому, ОСОБА_5 міг самостійно прочитати текст на аркуші форматом А4, у тому числі і спірний заповіт, як з допомогою окулярів, допоміжних оптичних засобів чи пристроїв, так і без них. Волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Також суд вважає, що заповіт складено без порушень вимог щодо його форми та посвідчення, і в момент вчинення правочину дотримані вимоги, встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, тому відмовив у позові, оскільки відсутні підстави недійсності правочину.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарг та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 16, 203, 209, 215, 1217, 1223, 1247, 1248, 1257 ЦК України, п.п. 13, 14, 36 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверженого Мінюстом України від 03.03.2004, № 20/5, ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові, оскільки позивачем не доведено недійсність заповіту.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, що експерт не виявив у ОСОБА_5 психічне захворювання - церебросклероз, не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позову, оскільки згідно висновку експертизи стан здоров'я ОСОБА_5 не виявляв ніяких психічних захворювань та соматичних захворювань, які могли впливати на його психічний стан /т. 2 а.с. 28-28/.

Посилання апелянта на те, що суд прийняв до уваги наявність у ОСОБА_5 вади зору, не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позову, оскільки згідно висновку експертизи ОСОБА_5 міг самостійно прочитати текст на аркуші форматом А4, у тому числі і заповіт від 23.10.2008 р., як з допомогою окулярів, допоміжних оптичних засобів чи пристроїв, так і без них. Стан здоров'я ОСОБА_5 не виявляє ніяких психічних захворювань та соматичних захворювань, які могли впливати на його психічний стан /т. 1 а.с. 214-221 /.

Між тим апелянт в скарзі зазначає, що ОСОБА_5 для читання газет використовував лупу, тобто ОСОБА_5 дійсно мав зниження гостроти зору, але незначне, відповідно висновку експертизи /т. 1 а.с. 214-221 /, яке б унеможливлювало самостійно прочитати текст заповіт від 23.10.2008 р.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду посилання апелянта на психічне захворювання, яке підтвердили свідки, оскільки відповідно до ст. 145 ЦПК України, суд призначив відповідну експертизу, висновок якої, в даному випадку, є належним та допустимим доказом, та неспростований.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що суд не призначив повторну комплексну судово-медичну експертизу, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні такого клопотання, оскільки зазначені позивачем питання були вирішені проведеною експертизою /а.с. 57/. В апеляційному суді такого клопотання не заявлено.

Посилання апелянта на те, що онук -відповідач, не допомагав своєму діду- ОСОБА_5, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки, відповідно до ст. 1235 ЦК України, призначення своїм спадкоємцем будь-яку особу, є правом заповідача.

Доводи, приведені в скарзі, що спірний заповіт є нікчемним, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у відповідності до ст. 10 ЦПК України, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте належні та допустимі докази, які б підтверджували нікчемність заповіту і спростовували висновки відповідних експертиз, суду не надано.

Не є підставою для скасування рішення суду доводи апелянта на те, що суд послався в рішенні на Порядок вчинення нотаріальних дій, а не на Інструкцію, яка діяла на час складання заповіту, оскільки вимоги глав 3, 4, 6 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, аналогічні вимогам п.п. 13, 14, 36 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Мінюстом України від 03.03.2004, № 20/5, тому помилкове посилання суду на Порядок вчинення нотаріальних дій, не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

Посилання апелянта на те, що його батько підписуючи заповіт, зробив орфографічні помилки в прізвищі та в імені, не можуть бути підставою для визнання заповіту нікчемним, оскільки заповіт підписаний в присутності нотаріуса, який встановив особу заповідача ОСОБА_5

Допущені судом порушення вимог норм процесуального права, на які посилається позивач (щодо повторного виклику для допиту нотаріуса, відтворення звукозапису, і т.п.), не вплинули на законність правильного по суті рішення суду.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права та до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки, і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

СУДДІ: