Справа № 128/2950/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Ганкіної І.А.,

при секретарі: Шеванюк О.О.

прокурорі Черниш Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування Вінницької районної державної адміністрації в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю прокурора Вінницького району, за участю 3-ої особи Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

Встановив:

Органу опіки і піклування Вінницької районної державної адміністрації в інтересах дитини ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю прокурора Вінницького району, за участю 3-ої особи Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В позові зазначено, що до органу опіки і піклування Вінницької районної державної адміністрації від служби у справах дітей районної державної адміністрації надійшли матеріали про те, що гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 не забрали дитину, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з пологового будинку, що є підставою пред'явлення даної позовної заяви.

27 лютого 2015 року в службу у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації надійшли матеріали щодо малолітньої дитини, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: заява батьків дитини, яку відмовилися забрати з пологового будинку від 27.02.2015 року та Акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я від 27.02.2015 року; місце ходження дитини - Вінницький район Вінницька область; інших братів, сестер не є; не перебуває на обліку з усиновлення. Дитина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зважаючи на вищезазначені документи, набув правових підстав та отримав статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Також 27 лютого 2015 року гр. ОСОБА_2, та гр. ОСОБА_3 написали заяву в якій просять позбавити їх батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 26 березня 2015 року прийомній сім'ї ОСОБА_4 передано на виховання та спільне проживання дитину: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, чим забезпечено право дитини на виховання в повноцінній сім'ї. За час проживання дитини в сім'ї гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 не проявляли інтересу до дитини, не цікавилися його станом здоров'я, не підтримували матеріально, не ставили питання щодо повернення дитини до їх сім'ї. Як вбачається з даних обставин, відповідачка як мати не виконує своїх батьківських обов'язків, щодо виховання своєї дитини, тому позивач звернувся до суду та просить позбавити її батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача органу опіки та піклування Вінницької РДА ОСОБА_5 позов підтримали, справу просила слухати у їх відсутність. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні надали суду заяви, якими справу просять слухати у їх відсутність, вимоги заявлені Органом опіки та піклування Вінницької РДА про позбавлення батьківських прав визнають повністю. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації подала суду заяву про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала. Прокурор Черниш Г.М. в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила задоволити. Заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: 23 лютого 2015 року народилася дитина ОСОБА_1, батьками якого в графі «батько» та «мати» записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії І-АМ № НОМЕР_1 від 14.03.2015 року виданого Відділом РАЦС Вінницького РУЮ у Вінницькій області (а. с. 9). 27 лютого 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 написана заява батьків про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я, що підтверджується ксерокопією заяви (а.с.5). У відповідності до Акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник, якої відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я від 27.02.2015 року, підтверджується факт відмови відповідачів забрати дитину, в зв'язку з відсутністю бажання та можливості займатися вихованням дитини, піклуватися про стан її здоров'я (а.с.6). 27 лютого 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2, написана заява Голові комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_6 з проханням про влаштування їх новонародженої дитини 23.02.2015 року (хлопчика), до сімейної форми виховання в зв'язку з їхньою відмовою від дитини (а .с. 4). Розпорядженням голови Вінницької РДА № 112 від 17.03.2015 року новонародженому ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.11). Також, Розпорядженням голови Вінницької РДА № 121 від 26.03.2015 року створено прийомну сім'ю та передано дитину ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 на виховання та спільне проживання сім'ї ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5, жителів АДРЕСА_1, та надано статус прийомної сім'ї (а. с. 12-13). Спірні правовідносини регулюються ст.ст.19,150,157,164-166 СК України.

Так, відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

За ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

За ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються, від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною.

Суд вважає, що позовні вимоги являються законними та обґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду, судом було встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідомо виявили бажання відмовитися від новонародженої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, не брати будь-якої участі у фізичному та моральному розвитку дитини, піклуватися про стан її здоров'я та моральний дух.

14 вересня 2006р. Україною було ратифіковано Європейску соціальну хартію, переглянуту у 2007-2010р. за якою держава зобов'язалася забезпечити права дитини на належний рівень життя.

За ст.3 Конвенції про права дитини, судова система є одним з органів держави на який також покладено обов'язок забезпечити захист інтересів дітей.

При вирішенні даного судового спору, суд виходить з положень СК України, ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., нормативних положень Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. за положеннями якої, держава зобов'язалася приділяти особливу увагу правам дітей, які є особливо уразливою групою з огляду на їх вік, психічний та фізичний розвиток, та враховує, що діти потребують спеціального постійного нагляду та захисту, і в першу чергу враховує якнайкраще забезпечення інтересів дитини, на що вказує і ст.27 Конвенції про права дитини.

Враховуючи, вищевикладене, суд вважає доведеним ту обставину, що батьки -відповідачі по справі, свідомо відмовилися від новонародженої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 не забезпечують його матеріальні, інтелектуальні, культурні, духовні потреби, не цікавиться життям дитини, підготовкою до дорослого життя належним чином, як це передбачено ст.ст.150-155 СК України, та самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, тому позов є доведеним та таким, що підлягає до задоволення. Керуючись ст.ст.150, 155, 164-166 СК України, ст.ст.15, 30, 60, 61, 214, 215, 223, 224 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7, батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: