У Х В А Л А

30 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши заяви ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до приватної фірми «Ньюпоон», ОСОБА_3, управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Хмельницького бюро технічної інвентаризації про визнання свідоцтва про право власності недійсним, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 2 лютого 2005 року між приватною фірмою «Ньюпоон» (далі - ПФ «Ньюпоон») та нею було укладено договір № 70 на дольову участь у будівництві приміщення кафе за адресою: АДРЕСА_1. На виконання умов вказаного договору у 2008-2009 роках вона сплатила ПФ «Ньюпоон» обумовлену вартість об'єкта будівництва в сумі 122 тис. грн, після чого фірма передала їй приміщення кафе за актом прийому-передачі від 30 липня 2009 року та видала довідку від 31 липня 2009 року про повну оплату вартості будівництва.

У січні 2013 року вона дізналась, що на підставі договору № 20 на дольову участь у будівництві, укладеного 22 січня 2014 року між ПФ «Ньюпоон» та ОСОБА_3, за останнім зареєстровано право власності на приміщення спірного кафе. Зазначала, що ОСОБА_3 не було сплачено забудовнику фактичної вартості об'єкта будівництва. Оскільки приміщення кафе збудовано виключно за її кошти, а довідка ПФ «Ньюпоон» від 12 січня 2011 року про повну оплату ОСОБА_3 вартості будівництва та складений відповідачами акт прийому-передачі приміщення кафе від 12 січня 2011 року містять неправдиву інформацію, просила суд визнати недійсним свідоцтво від 7 листопада 2012 року про право власності ОСОБА_3 на приміщення дитячого кафе, загальною площею 122 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на зазначене приміщення, визнати за нею право власності на кафе та виселити ОСОБА_3 із вказаного приміщення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним свідоцтво від 7 листопада 2012 року про право власності ОСОБА_3 на приміщення дитячого кафе, загальною площею 122 кв. м по АДРЕСА_1 Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на приміщення дитячого кафе, розташованого по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право власності на приміщення кафе. Виселено ОСОБА_3 з приміщення дитячого кафе, розташованого по АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 4 вересня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 лютого 2014 року рішення апеляційного суду Хмельницької області від 4 вересня 2013 року скасовано, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2013 року залишено в силі.

4 лютого 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 лютого 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема, ч. 1 ст. 328, ст. ст. 331, 392 ЦК України, що потягло, на думку заявника, ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року.

Зі змісту наданих судових рішень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, ніж у судовому рішенні, щодо якого ставиться питання про його перегляд.

Так, суд касаційної інстанції в судовому рішенні, щодо якого ставиться питання про його перегляд, і в судовому рішенні, на яке робиться посилання щодо неоднакового застосування при норм матеріального права, по-різному застосував положення ст. ст. 328, 331, 392 ЦК України щодо захисту права власності.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Оскільки зі змісту заяв та доданих до них судових рішень вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, справу слід допустити до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Допустити справу за позовом ОСОБА_4 до приватної фірми «Ньюпоон», ОСОБА_3, управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Хмельницького бюро технічної інвентаризації про визнання свідоцтва про право власності недійсним, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності, за заявами ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 лютого 2014 року, до провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко