Справа №173/2573/14-ц
Провадження №2/173/243/2015
24.03.2015 м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю.
при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовної заяви , з урахуванням уточнених позовних вимог, зазначено, що 5 червня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у формі розписки, згідно з яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в присутності двох свідків 5000 грн. та зобов'язався повернути гроші в строк до 1 грудня 2014 року. Не зважаючи на існуючу домовленість, відповідач у визначений строк гроші не повернув, чим порушив умови договору позики. Також умовами договору було передбачено сплату штрафу у розмірі 1% за кожний день прострочки у випадку несплати позики в строк. Розмір нарахованого штрафу за 100 днів становить 5000 грн. На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь борг в сумі 5000 грн., штраф в сумі 5450 грн., 3% річних в сумі 3 грн. 69 коп. та понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.
В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи без його участі не надав, причини неявки суду не повідомив.
У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
5 червня 2014 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг 5453 грн. 69 коп. та зобов'язався повернути їх до 1 грудня 2014 року, про що надав розписку (а.с. 4).
Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, судом встановлено, що між ОСОБА_1 (позикодавцем) та ОСОБА_2 (позичальником) було укладено договір позики, відповідно до якого позичальник отримав від позикодавця 5000 грн. та зобов'язався повернути суму боргу в строк до 1 грудня 2014 року. На підтвердження укладення договору позики у відповідності до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України ОСОБА_2 надав розписку, яка посвідчує передання йому грошової суми.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
ОСОБА_2, отримавши від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5 000 грн. на умовах повернення та строковості, порушив умови зобов'язання та не повернув грошові кошти у визначений договором строк.
Доказів виконання зобов'язання відповідачем за договором позики на час ухвалення рішення сторонами не надано.
При цьому суд приймає до уваги положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, згідно з якими боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
3% річних від простроченої суми становить 41 грн. 10 коп. ((3% річних від простроченої суми 5000 грн./365 днів) х 100 днів (кількість днів прострочки, починаючи з 1 грудня 2014 року до моменту звернення позивача до суду з уточненою позовною заявою (10 березня 2015 року)).
Умовами договору також визначено розмір штрафу, які підлягає сплаті у випадку неповернення боргу - 1% від суми заборгованості за кожний день прострочки.
Згідно з частинами першою та другою ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
З 1 грудня 2014 року до моменту звернення позивача до суду з уточненою позовною заявою (10 березня 2015 року) кількість днів прострочки становить 100 днів, таким чином сума нарахованих процентів від простроченої суми заборгованості становить 5000 грн. (50 грн. (1% від 5000 грн.) Х 100 днів).
Таким чином загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 10 041 грн. 10 коп.: 5000 грн. - сума боргу; 5000 грн. - сума штрафу; 41 грн. 10 коп. - 3% річних від простроченої суми у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Враховуючи вищевикладене суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу, 3% річних та штрафу законними та обґрунтованими у межах проведеного судом розрахунку, а тому позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись вимогами ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги те, що позов задоволено частково, суд приходить до висновку, що судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 549, 625, 1046 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики про стягнення боргу - задовольнити частково.
В іншій частині позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити рішення суду шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко