Справа №591/8907/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/468/15 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Маслова В. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 лютого 2015 року

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про зняття арешту із заставного майна, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відмовлено у зв'язку з необґрунтованістю.

Зазначене рішення ТОВ «Кей-Колект» оскаржило в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кей-Колект», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що відмовляючи в позові, суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги закону, за яким заставодержатель, тобто позивач, має право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, враховуючи, що накладення арешту на спірне нерухоме майно унеможливлює виконання умов кредитного договору та договору іпотеки щодо звернення стягнення на заставлене майно і позбавляє права іпотекодержателя на продаж іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ТОВ «Кей-Колект» Костенка Д.С. про задоволення апеляційної скарги, пояснення представника відповідача відділу ДВС Сумського МУЮ Кацюби О.А. про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з договором факторингу № 4 від 11 червня 2012 року до позивача ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за кредитним договором між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 від 05 травня 2008 року №0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 70000 дол. США (а.с.7-10,15-20,22-24).

Для забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором 05 травня 2008 року між вказаним банком та ОСОБА_3, ОСОБА_8 іОСОБА_5 був укладений договір іпотеки №84755, згідно з яким в іпотеку банку була передана квартира АДРЕСА_1 (а.с.11-12,21).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 відповідати за договором іпотеки став спадкоємець ОСОБА_4, що вбачається із свідоцтва про право на спадщину від 13 лютого 2009 року (а.с.14).

Також з матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 своїх зобов'язань за відповідними договорами з них на користь банку стягнута заборгованість в сумі 574466 грн. 61 коп., про що зазначено в рішенні Зарічного районного суду м. Суми, з приводу чого були виписані виконавчі листи, на виконання яких державний виконавець наклав арешт на іпотечне майно боржників (а.с.50-52).

Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження у виді арешту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, співвласниками якої є позивачі, на підставі постанов державного виконавця Зарічного ВДВС Сумського МУЮ (а.с.86).

На даний час рішення суду не виконано, у зв'язку з чим сам позивач, вказуючи на бездіяльність виконавчої служби, має намір реалізувати іпотечне майно, про що його представник повідомив суду, тому просить зняти арешт з квартири, накладений відповідно до постанов державного виконавця в межах декількох виконавчих проваджень (від 10.03.2011 р. № 25290460, від 04.05.2011 р. № 26303112, від 14.01.2010 р. № 16808813, від 05.10.2011 р. № 28193236, від 14.01.2010 р. №16809313, від 05.01.2011 р. № 3061498, від 14.01.2010 р. № 16808321).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на відсутність матеріально-правового спору між сторонами цивільних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У ч.1 ст. 384 ЦПК України йдеться про те, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду про захист своїх порушених прав.

Як вбачається з матеріалів справи, дії чи бездіяльність державного виконавця, пов'язані з виконанням рішення суду щодо стягнення з третіх осіб по справі боргу на користь позивача, мають бути направлені на реалізацію арештованого майна, чого насправді не відбувається, у зв'язку з чим можна дійти висновку, що дані правовідносини між сторонами лежать у площині виконавчого провадження, тобто існують виключно процесуальні відносини як сфера судового контролю (розділ VII ЦПК України).

Отже, між сторонами у даній справі не існує матеріально-правового спору, а значить заявлений позов не підлягає задоволення, у зв'язку з цим висновком суду першої інстанції з цього приводу є правильним.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, так як посилання в апеляційній скарзі є помилковими.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого оскаржуваного рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 лютого 2015 року в даній залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -