РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015 м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

представника ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів»

Глотова М.С.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника органу опіки та піклування виконавчого комітету

Рівненської міської ради Корнієнка О.А.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом публічного акціонерного товариства «Рівненська фабрика нетканих матеріалів» до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Представник публічного акціонерного товариства «Рівненська фабрика нетканих матеріалів» (далі - ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів») ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав і просить суд визнати ОСОБА_2 та її малолітню дочку ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житлом, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та ліжко-місцем у відповідній кімнаті.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів» є балансоутримувачем гуртожитку, розташованого в АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 та її малолітня дочка ОСОБА_5, які за рішенням Рівненського міського суду були вселені у кімнату НОМЕР_1 вказаного гуртожитку 15 січня 2014 року, після вселення не стали проживати у вказаному житлі і не проживають там на теперішній час, а тому, відповідно до ст.71, ст.72 ЖК України, втратили право користування цим житлом. Реєстрація відповідачів у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку створює ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів» перешкоди, а саме, позбавляє можливості надати цю кімнату (ліжко-місце в ній) іншій особі з числа працівників підприємства, які потребують поліпшення житлових умов.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала і в задоволенні позовних вимог просить суд відмовити.

На заперечення позовних вимог представник відповідача посилається на те, що відповідач ОСОБА_2, яка працює в ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів», фактично проживає у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку, що в АДРЕСА_1, а тому відсутні підстави для визнання відповідача та її дочки такими, що втратили право користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст.71, ст.72 ЖК України. Крім того зазначає, що позивач не є балансоутримувачем гуртожитку, оскільки останній переданий у комунальну власність і перебуває на балансі ЖКП «Перспективне». Таким чином, проживання чи непроживання відповідача у цьому гуртожитку не може порушувати прав позивача взагалі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 28 травня 2013 року Рівненським міським судом було ухвалено рішення, яким, серед іншого, вирішено вселити ОСОБА_2 разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5 у кімнату АДРЕСА_1, з наданням їй ліжко-місця.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 02 вересня 2013 року рішення Рівненського міського суду від 28 травня 2013 року в частині вселення ОСОБА_2 разом з дочкою в кімнату НОМЕР_1 згаданого гуртожитку залишено без змін і, таким чином, набрало законної сили.

З акта державного виконавця від 15 січня 2014 року слідує, що рішення про вселення ОСОБА_2 разом з дочкою в кімнату НОМЕР_1 гуртожитку було виконане 15 січня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після вселення (15 січня 2014 року) відповідач разом з дитиною у кімнаті не проживає, на підтвердження чого позивачем надано акти-обстеження від 25 лютого, 25 квітня, 22 липня, 12 серпня, 13 жовтня та 16 грудня 2014 року, складені комісією у складі начальника ЖКВ ОСОБА_6, кастелянки (паспортиста) ОСОБА_7 та мешканця кімнати НОМЕР_2 ОСОБА_8

Як зазначено у цих актах, комісія констатує, що в кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку ОСОБА_2 не проживає (акти від 25 лютого, 25 квітня та 22 липня 2014 року) або ніхто не проживає (акти від 12 серпня, 13 жовтня та 16 грудня 2014 року). Суд звертає увагу та ту обставину, що в усіх актах-обстеженнях міститься лише дата їх складання, однак відсутні відомості про конкретний час обстеження.

Як слідує з показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8, у зазначені в актах-обстеженнях дні вони ні разу не заходили у кімнату НОМЕР_1, оскільки на їх стук двері кімнати ніхто не відкривав. Враховуючи той факт, що ОСОБА_2 і на час вселення, і на теперішній час працює у ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів», а її робота має позмінних характер, що позивачем визнається, та приймаючи до уваги ту обставину, що обстеження самої кімнати комісією жодного разу не проводилося, надані позивачем акти-обстеження суд не визнає належними та достатніми доказами на підтвердження факту непроживання відповідача у спірній кімнаті.

З цих же підстав не приймає до уваги суд і показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8

З показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8, а також з досліджених актів-обстежень можна зробити висновок лише про те, що в окремі дні та у певний час відповідач ОСОБА_2 була відсутня за місцем свого проживання у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку, що в АДРЕСА_1, що не може беззаперечно свідчити про її непроживання у цій кімнаті.

Оскільки будь-яких інших доказів позивачем не надано, позовні вимоги суд визнає недоведеними та безпідставними, а тому у позові слід відмовити.

Крім того, як слідує з рішень Рівненської міської ради від 28 квітня 2011 року № 511 «Про прийняття в комунальну власність міста гуртожитків на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 і передачу зовнішніх інженерних мереж» та від 27 листопада 2014 року № 4708 «Про внесення змін до рішення Рівненської міської ради від 28.04.2011 № 511», а також з акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 31 грудня 2014 року та інформації управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради від 06 травня 2015 року № 646-08/02, гуртожиток на АДРЕСА_1 на теперішній час не відноситься до відомчого житлового фонду і перебуває на балансі житлово-комунального підприємства «Перспективне», а не на балансі ПАТ «Рівненська фабрика нетканих матеріалів».

В контексті обґрунтувань позовних вимог вказані обставини самі по собі свідчать про безпідставність позову.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові публічного акціонерного товариства «Рівненська фабрика нетканих матеріалів» до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовити повністю за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 22 травня 2015 року.

Суддя: Куцоконь Ю.П.