Справа № 125/346/15-ц Провадження № 22-ц/772/2720/2015Головуючий в суді першої інстанції Хитрук В. М.
Категорія 30Доповідач Медяний В. М.
У Х В А Л А

Апеляційного суду Вінницької області

від 07 вересня 2015 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого : Медяного В.М.,

Суддів : Зайцева А.Ю., Стадника І.М.,

При секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року, -

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди. Просила стягнути на її користь солідарно з ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» 4061,33 грн. шкоди завданої внаслідок здійснення ремонту автомобіля, а також з ОСОБА_3 30 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди та 1000 грн. понесених витрат по оплаті правової допомоги (а.с. 2-6).

У квітні 2015 року ОСОБА_2 подавши позовну заяву про збільшення позовних вимог, просила стягнути на її користь з ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» 10860,64 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок здійснення ремонту автомобіля, а також з ОСОБА_3 30 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди та 1000 грн. понесених витрат по оплаті правової допомоги (а.с.61-66).

У липні 2015 року ОСОБА_2 подавши позовну заяву про зменшення позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_3 5860,64 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок здійснення ремонту автомобіля, 30 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди та 1000 грн. понесених витрат по оплаті правової допомоги (а.с.134-139).

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 05.08.2015 року цивільну справу в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 грн. завданої ДТП моральної шкоди та 350 грн. понесених судових витрат при сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції від 10.08.2015 року змінити в частині стягнення моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_3 на її користь 30 000 грн. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права..

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції скаржник позивач у справі ОСОБА_2 апеляційну скаргу повністю підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» до суду апеляційної інстанції не з'явились, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України дана справа розглянута у їх відсутність.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення скаржника, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що ОСОБА_5 на підставі технічного паспорту є власником автомобіля НОМЕР_1.

24.04.2014 року у м. Бар Вінницької області, на перехресті вулиць Калініна та Врублевського, де головна дорога змінює свій напрямок на крутому повороті, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_2, не обрав безпечну швидкість, допустив занос автомобіля з виїздом на зустрічну смугу руху, чим порушив п.п. 12.1, 11.3, 16.14 ПДР України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 який рухався у зустрічному напрямку по правій смузі руху, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Потерпіла ОСОБА_5 була госпіталізована до Барського РЦ ПМСД, а потім у неврологічне відділення КУ «Барська ЦРЛ».

Згідно висновку судово-медичного експерта № 83 від 30.07.2014 року отриманні ОСОБА_5 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розрад здоров'я.

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 19.05.2014 року яка змінена постановою Апеляційного суду Вінницької області від 24.07.2014 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП України у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна»» 17.01.2014 року укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого транспортний засіб відповідача «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_2 був застрахований на підставі полісу АС/4631423 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Даним полісом АС/4631423 забезпечений транспортний засіб автомобіль «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_2 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50 000,00 гривень.

Подія цього ДТП страховою компанією визнана страховим випадком.

Відповідно до страхового полісу позивач ОСОБА_5 28.04.2014 року звернулася із заявою до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна»» про виплату її страхового відшкодування.

В заяві про виплату страхового відшкодування позивач зазначила, що бажає отримати відшкодування по калькуляції складеній спеціалістом ПрАТ «Страхова компанія «Провідна»». З розміром та способом визначення страхового відшкодування за розрахунком страховика ОСОБА_5 була згодна.

Встановлену страховою компанією суму спричинених при ДТП майнових збитків позивач ОСОБА_5 не оскаржувала та погодилася з нею.

ПрАТ «Страхова компанія «Провідна»» виплатила позивачу ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 22997,42 грн., що підтверджується квитанціями та довідкою КБ «Приватбанк».

Судом зазначено, що оскільки загальна сума витрат, які понесені позивачем для відновлювального ремонту автомобіля, не перевищує встановлений полісом ліміт, то різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою не виникає та повністю покривається лімітом страхової суми, оскільки цивільно-правова відповідальність на момент настання ДТП була застрахована відповідачем.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників».

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб».

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Відповідно до п. 9.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до мов договору страхування».

Згідно ст. 29 даного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки».

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування, одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 23, ч. 1, ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в рамках заявлених вимог в залежності від характеру та об'єму спричинених потерпілому фізичних та моральних страждань, з урахуванням в кожному окремому випадку ступені вини відповідача і інших обставин. Зокрема, враховуються характер та тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, значних вимушених змін в його життєвих та виробничих відношеннях.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями ОСОБА_3 у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою ОСОБА_2 було спричинено моральну шкоду, яка виразилася в тому, що при ДТП позивач перенесла моральні страждання, була госпіталізована до Барського РЦ ПМСД та у неврологічне відділення КУ «Барська ЦРЛ». Згідно висновку судово-медичного експерта № 83 від 30.07.2014 року отриманні ОСОБА_5 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розрад здоров'я. 16.05.2014 року стан позивачки значно покращився, в результаті чого експерт прийшов до висновку, що розлад здоров'я був короткочасним, лист тимчасової непрацездатності був закритим, 17.05.2015 позивачу рекомендовано приступити до роботи, оскільки протипоказань не немає. Також встановлено, що позивач була вимушена знаходити час та грошові кошти для ремонту свого автомобіля, тривалий час була позбавлена можливості користуватися належним її автомобілем, що в сукупності порушило її нормальний спосіб життя. Тому суд, з урахуванням ступені перенесених позивачем моральних страждань, розумності та справедливості дійшов висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 грн., оскільки зазначена позивачем сума в 30 000 грн. є необґрунтованою.

Також суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на оплату правової допомоги адвоката задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_5 не надала суду доказів такої оплати.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши такі обставини, правильно застосувавши норми матеріального права та не порушивши при цьому норми процесуального права, прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 23, ч. 1, ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Встановлено, що при визначенні розміру морального відшкодування, суд першої інстанції правильно виходив з принципів розумності і справедливості, глибини душевних страждань позивача, з усіх обставин справи, про що мотивовано зазначено в рішенні суду і заявлена моральна шкода задоволена частково.

Посилання апелянта на ту обставину, що суд не дав належної оцінки діям та поведінці відповідача ОСОБА_6 після ДТП, а також не врахував при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди порушення нормального стилю життя позивача, а також появу інших негативних наслідків події ДТП, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції в повній мірі врахував як тривалість часу на відновлення стану здоров'я позивача так і ступінь фізичних страждань в результаті отриманих тілесних ушкоджень, вимушеність змін звичного життя позивача, врахувавши при цьому також і роз'яснення, викладені в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з'ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об'єктивний склад, права та обов'язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ А.Ю.Зайцев

/підпис/ І.М.Стадник

Згідно з оригіналом:

Суддя: В.М. Медяний