АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Григорченка Е.І., Кочкової Н.О.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на ухвалу Мараганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року у справі за скаргою Державного підприємства "Придніпровська залізниця", заінтересована особа: Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління міндоходів на дії державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О., -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Мараганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року у задоволені скарги ДП "Придніпровська залізниця", заінтересована особа:Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління міндоходів на дії державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Біловола В.О. відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП "Придніпровська залізниця" посилається на те, що судом порушені норми процесуального права та не враховані норми матеріального права, а тому просить скасувати ухвалу суду та задовольнити скаргу підприємства у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявника, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що на виконання рішення суду Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 16.07.2014 року було видано виконавчий лист № 2/180/479/2014 про стягнення, солідарно, з Державного підприємства "Придніпровська залізниця", ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Виконавчий лист пред'явлено до виконання через Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

07.08.2014 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 44263148 та надано боржнику строк до 13.08.2014 року виконати у добровільному порядку виконавчий лист.

12 серпня 2014 року ДП "Придніпровська залізниця" на виконання виконавчого листа платіжним дорученням перерахувало на користь ОСОБА_6 83243 грн. 60 коп. та на користь держави у вигляді обов'язкового платежу у відповідності до ст. 168 Податкового кодексу України -16756 грн. 40 коп.

У зв'язку з невиконанням виконавчого листа в повному обсязі, у добровільному порядку, 06 листопада 2014 року старший державний виконавець Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Біловол В.О. виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1675,64 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимог за скаргою, суд першої інстанції виходив з того, що добровільно боржник суму, яка зазначена в рішенні суду, на користь стягувача не перерахував. Дії державного виконавця, щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, відповідали вимогам ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження". Суми, отримані за рішенням суду внаслідок відшкодування платнику податку, завданої моральної шкоди, відповідно до пп. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не підлягають оподаткуванню. На підставі чого, оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що дії державного виконавця відповідають вимогам законодавства.

Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам у справі та вимогам законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, державне підприємство звернулося до суду із скаргою, в якій оскаржує дії державного виконавця щодо прийняття постанови від 06 листопада 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1675,64 гривень та пов'язані із цією постановою виконавчі дії.

В судовому засідання приймали участь лише боржник та державний виконавець, стягувач не повідомлявся про розгляд справи, згідно ст.ст.74-76 ЦПК України.

Відповідно до ст.. 26 ЦПК України сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Суд не обговорив питання залучення до участі у справі, як заінтересованої особи, іншої сторони виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси, що відповідає роз'ясненням п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах".

Крім того, відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають виконанню державною виконавчою службою постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" передбачено, що відповідно до статей 28, 41, 89 Закону України "Про виконавче провадження" при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом п. 7 ч. 2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Таке ж положення передбачено і у п. 6 роз'яснення постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" задовольнити частково.

Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає провадженню у справі.

Судді: