06 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Марчук К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Амстор» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, -
Позивачка надала до суду заяву про підтримку позовних вимог з підстав, викладених у позові, просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Суд вважає, що причини неявки представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Суд, дослідивши письмові доказі по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Судом встановлено, що з 05.09.2006 року по 31.10.2014 року позивачка перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1 /а.с. 7-9/.
Наказом № 207/к від 31.10.2014 року ОСОБА_1 була звільнена 31.10.2014 року на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Відділу бухгалтерії наказано провести нарахування та виплату компенсації за невикористану частину основної щорічної відпустки тривалістю 32 календарних дні /а.с. 11/.
У день звільнення 31.10.2014 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з позивачкою не провів, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка згідно наданих позивачкою розрахунків становить 2486,48 гривень, а саме: заборгованість по заробітній платі у розмірі 1101,40 гривень, компенсація за невикористану відпустку за 32 дні у розмірі 1127,07 гривень, індексація заробітної плати у розмірі 258,01 гривень /а.с. 47-48/.
Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.
Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.
За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 1 січня 2003 року).
Судом встановлено, що на день винесення даного рішення повний розрахунок по заробітній платі відповідачем так і не був здійснений, а тому заборгованість по заробітній платі у розмірі 2486,48 гривень, а саме: заборгованість по заробітній платі у розмірі 1101,40 гривень, компенсація за невикористану відпустку за 32 дні у розмірі 1127,07 гривень, індексація заробітної плати у розмірі 258,01 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.
Враховуючи, що в наданому позивачкою розрахунку заборгованості по заробітній платі, нею не зазначені суми відповідних відрахувань податків і обов'язкових платежів, суд приходить до висновку, що при виплаті відповідачем присуджених для позивачки сум, належить утримати з них передбачені законом податки і обов'язкові платежі.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", із змінами, внесеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що порушенням трудових прав, яке полягало у нездійсненні у день звільнення розрахунку належної заробітної плати, позивачці була завдана моральна шкода, яка виразилася у моральних переживаннях через невиплату їй заробітної плати. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд стягує з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в сумі 2500 гривень.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень, від сплати якого, згідно закону, звільнена позивачка.
Керуючись ст.ст. 116, 117, 233 КЗпП України, п. 20 Постанови від 24 грудня 1999р. № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", із змінами, внесеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5, ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Амстор» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Амстор» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 1101,40 гривень, компенсацію за невикористану відпустку за 32 календарних дні у розмірі 1127,07 гривень, індексацію заробітної плати у розмірі 258,01 гривень, а всього 2486 (дві тисячі чотириста вісімдесят шість) гривень 48 копійок, з утриманням ТОВ «Торгівельний дім «Амстор» з цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів при її виплаті.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Амстор» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Амстор» на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в апеляційній суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя Л.Г. Шатілова