Справа № 158/2152/15-ц
Провадження № 2/0158/877/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2 015 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Костюкевича О.К.

секретаря - Хмілевської І.О.

за участю представника позивача - Дейни О.В.

відповідача - ОСОБА_2

прокурора - Бондар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації до ОСОБА_2, третя особа - прокуратура Ківерцівського району, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - прокуратура Ківерцівського району, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_3, народила сина - ОСОБА_4. 28.09.2007 року батьки ОСОБА_5 розірвали шлюб і останній залишився проживати із матір'ю. ОСОБА_2 систематично вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, залишає свого сина на свою матір - ОСОБА_6, яка змушена самостійно виховувати та утримувати дитину. Крім того, ОСОБА_2 часто вчиняє сварки зі своєю матір'ю, приводить додому компанії сумнівної поведінки, які на очах дитини розпивають спиртні напої та вчиняють розпусні дії, неодноразово залишала сина самого вдома на кілька днів, який був змушений самостійно готувати собі їсти, ночувати, готуватись до школи. Згідно повідомлення директора школи, в якій навчається ОСОБА_4, позивачу стало відомо, що останній не пройшов обов'язковий медичний огляд, погано харчується, проживає у неналежних умовах, що негативно впливає як на здоров'я, так і на психологічний стан дитини, а також навчання.

Відповідач ОСОБА_2 негативно характеризується за місцем проживання, а батько дитини ОСОБА_3 взагалі дитиною не цікавиться та самоусунувся від його виховання та утримання.

Тому, просять суд позбавити громадян ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, передавши дитину органу опіки та піклування Ківерцівської РДА для подальшого його влаштування, а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання сина у розмірі 400 грн. щомісячно з кожного.

Ухвалою суду від 17.12.2015 року заявлений цивільний позов в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 залишено без розгляду за заявою позивача.

Представник позивача органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації Дейна О.В. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, оскільки на даний час вона зробила відповідні висновки та бажає опікуватись сином та проживати з ним однією сім'єю, опікується сином, приймає активну участь у його вихованні та утриманні.

Прокурор Бондар О.В. в судовому засіданні висловила думку про недоцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дитини та просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін у справі, свідків, думку прокурора, проаналізувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Судом встановлено, що свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.06.2007 року (а.с. 9) вбачається, що матір'ю ОСОБА_4 є ОСОБА_2.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 18 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) (далі - Постанова) передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківський прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Тому немає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Як вбачається із матеріалів справи, неодноразово проводились обстеження умов проживання сім'ї (а.с. 17-24), було встановлено, що відповідач зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, мало займається вихованням сина, часто залишає дитину на свою матір - бабусю, щоразу рекомендовано більше уваги приділяти сину, сім'я перебуває під соціальним супроводом, профілактичні заходи дали позитивний результат частково.

Сім'я відповідача заслуховувалась на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Ківерцівської РДА, поведінка відповідача розглядалась на засіданнях виконавчого комітету Суської сільської ради Ківерцівського району Волинської області з приводу неналежного виховання сина (а.с. 15).

Згідно довідки про склад сім'ї № 112 від 22.06.2015 року неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом із відповідачем по справі (а.с. 10).

Відповідно до висновку Ківерцівської районної державної адміністрації № 45/02-18 від 30.10.2015 року про позбавлення батьківських прав про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 (а.с. 3-4) - позбавлення батьківських прав останньої відносної неповнолітнього сина є доцільним та відповідає інтересам дитини.

Відповідно до роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї.

Характеристикою Суської сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 23.11.2015 року стверджується, що ОСОБА_2 на даний час зробила позитивні висновки внаслідок проведеної з нею профілактичної роботи (а.с. 33), про що також в судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 змінила своє ставлення до виконання батьківських обов'язків, тобто на даний час вона не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є виключним крайнім заходом, а тому відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини», керуючись ст.ст. 10, 60 88, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації до ОСОБА_2, третя особа - прокуратура Ківерцівського району, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ківерцівський районний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич