ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6132/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретаря Стрільчук Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 особа - ОСОБА_4 про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 06.07.2015 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, 3 особа - ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики - у загальному розмірі 109061,43 грн.

Позивачка зазначала, що між нею та відповідачкою 23.11.2012 року було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого вона надала відповідачці грошові кошти в сумі 1000,00 доларів США; 20.12.2012 року за аналогічним договором позики вона (позивачка) надала відповідачці ще 25000,00 грн. та 3000,00 доларів США, про що відповідачкою були написані розписки - від 23.11.2012 року на суму 1000,00 доларів США та 20.12.2012 року - на суму 25000,00 грн. та 1000,00 доларів США, тобто по другій розписці сума 2000,00 доларів США була передана в борг за усною домовленістю сторін.

Оскільки в розписках не було зазначено строк виконання зобов»язання позичальником (відповідачкою) щодо повернення суми позики, тому 26.08.2014 року позивачкою було направлено відповідачці поштою претензії, тобто з 01.10.2014 року відповідачка вважається такою, що порушила зобов»язання повернути борг в установлений ч.1 ст.1049 ЦК України строк.

З огляду на те, що відповідачкою суму боргу не повернуто по теперішній час, тому вона (позивачка) вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд: станом на 30.06.2015 року - стягнути з відповідачки на її користь борг у сумі 4000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ (21,015358 грн. за 1 долар США) становить 84061,43 грн., та 25000,00 грн., а всього - 109061,43 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі; представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_6 позов визнала частково, а саме, не заперечуючи обов»язок відповідачки щодо повернення суми боргу у розмірі 2000,00 доларів США та 25000,00 грн. - згідно розписок, просила в решті позову відмовити.

3 особа - ОСОБА_4 викладені позивачкою обставини справи та заявлені нею позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення позивачки, представників сторін та 3-ої особи в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: згідно розписки від 23.11.2012 року ОСОБА_3 (відповідачка) отримала в борг від ОСОБА_2 (позивачки) грошову суму в розмірі 1000,00 доларів США, а також згідно розписки від 20.12.2012 року - 25000,00 грн. та 1000,00 доларів США; зазначеними розписками не було встановлено строк повернення позики (а.с.10-11 - копії розписок).

Оригінали зазначених розписок від 23.11.2012 року та від 20.12.2012 року зберігаються у позивачки ОСОБА_2 та надані нею в судовому засіданні для огляду.

26.08.2014 року позивачкою було направлено відповідачці поштою претензію-нагадування (вимогу) щодо повернення суми боргу за розписками від 23.11.2012 року та від 20.12.2012 року (а.с.12-13).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Представником відповідачки в судовому засіданні не заперечується факт отримання вимоги позивачки щодо повернення суми позики.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві суми боргу, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідачка ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 не заперечує факт отримання від ОСОБА_2 суми позики в розмірі 2000,00 доларів США (згідно розписок) та 25000,00 грн., а також - обов»язок позичальника щодо повернення зазначеної суми грошових коштів позивачці (позикодавцеві).

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Згідно ст.1047 ЦК України - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Позивачкою ОСОБА_2 не надано суду належних письмових доказів на підтвердження факту укладення з відповідачкою договору позики від 20.12.2012 року на суму (в частині доларової суми) 3000,00 доларів США, а не 1000,00 доларів США, як це зазначено в розписці (а.с.11 - копія); відповідачка ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 в судовому засіданні вимогу позивачки на суму (3000,00 - 1000,00) доларів США за розпискою від 20.12.2012 року не визнала; сторони заперечили щодо визнання явки відповідачки ОСОБА_3 в судове засідання обов»язковою для з»ясування зазначеної обставини, мотивуючи таку відмову тяжким захворюванням відповідачки, тому суд приходить до висновку про те, що зазначені вимоги позивачки в частині стягнення суми (3000,00 - 1000,00) доларів США за розпискою від 20.12.2012 року є недоведеними в судовому засіданні належними та допустимими доказами, тому в цій частині позову має бути відмовлено.

Отже, всього з відповідачки ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2: 2000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 30.06.2015 року (об»ємі заявлених вимог) становить (21,015358 х 2000,00) = 42030,71 грн. та 25000,00 грн., а всього - 67030,71 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягають також стягненню на користь позивачки судові витрати у розмірі 670 грн. 31 коп. (а.с.1).

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст.ст.11, 16, 530, 545, 1046-1050, 1051 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) 67030 грн. 71 коп., судові витрати в сумі 670 грн. 31 коп., а всього - 67701 (шістдесят сім тисяч сімсот одну) грн. 02 коп.; в решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.