Справа № 175/755/15-ц
Провадження № 6/175/34/15
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Борисова С.А.,

при секретарі Карпенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, в порядку ст. 376 ЦПК України,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, в порядку ст. 376 ЦПК України.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подання підтримали та просили суд надати дозвіл на примусове проникнення державного виконавця до домоволодіння боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн - 21 18 60 12 70, а саме до садового будинку №272 у садовому товаристві «Ізумруд» у смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, при примусовому виконанні ЄДР ВП №38845670 з примусового виконання виконавчого листа №2-5220/11 виданого 05.07.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - 5 142 842 грн.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження № 38845670 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5220/11 виданого 95.07.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів ОСОБА_5 і ОСОБА_3 - 5 142 842,00 (п'ять мільйонів сто сорок дві тисячі вісімсот сорок дві) гривень.

Відповідно до ст. 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, боржнику надано строк на самостійне виконання вимог виконавчого документа до 12.07.2013 року, копії даної постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Боржником, у наданий строк для добровільного виконання, вимоги виконавчого документа не виконано.

3 метою забезпечення виконання вимог виконавчого документу державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника про що зроблено відповідні обтяження в Єдиному державному реєстрі заборон.

12.07.2013 року у відповідності до ст. 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено боржнику до виконання, стягувачам до відома. Того ж дня, на підставі заяви стягувача накладено арешт на все майно боржника, про що винесено відповідну постанову, яку направлено реєструючим органам до виконання, сторонам до відома, та внесено відповідні записи до Єдиних державних реєстрів заборон.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2013 року відкрито касаційне провадження у справі № 6-28949ск13 за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», управління Держкомзему України у м. Дніпропетровську, Дніпропетровська регіональна філія державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про розірвання договорів купівлі-продажу, стягнення збитків та моральної шкоди.

В той же час, зазначеною ухвалою суд зупинив виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2013 року до закінчення касаційного провадження.

Так, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. В той же час, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою, якій законом надано таке право. У відповідності до чого 01.08.2013 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчих проваджень за ВП № 38845670 та ВП №38845709.

До канцелярії відділу примусового виконання рішень 11.12.13 надійшла заява стягувача ОСОБА_5 про долучення до матеріалів виконавчого провадження № 38845670 Ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 листопада 2013 року за касаційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2013 року, відповідно до якої Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі ОСОБА_8Ф, ОСОБА_9, ОСОБА_10, - ухвалила: «Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відхилити. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2013 року - залишити без змін.»

Зазначена заява стягувача з додатком Ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 листопада 2013 року передана державному виконавцеві під особистий підпис 12.12.2013 р.

Таким чином, 12.12.2013 р. державному виконавцеві стало відомо, що касаційне провадження закінчено (справу розглянуто по суті), обставини, що стали підставою для зупинення виконавчого провадження припинили своє існування (закінчили діяти).

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених, зокрема, пунктами 3, 4, 6-10 і 12-14 частини першої статті 37 цього Закону, - до закінчення строку дії зазначених обставин.

Відповідно до вимог частини 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувана. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк, у відповідності до викладених обставин 13.12.2013 року державним виконавцем за виконавчими провадженнями ВП № 38845670 та ВП № 38845709 винесено постанову про поновлення виконавчих проваджень, яку направлено сторонам виконавчих проваджень до виконання.

24.12.2013 року боржник за виконавчим провадженням ознайомився під підпис з матеріалами виконавчих проваджень.

До канцелярії відділу примусового виконання рішень 24.12.13 на підставі заяви боржника ОСОБА_4 надійшла ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року про забезпечення позову по справі № 203/7718/13ц, якою суд ухвалив: «Заяву ОСОБА_4 /інн НОМЕР_1, м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 75/11/, про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчих листів № 2-5220/2011, за якими відкриті виконавчі провадження №38845709 та №38845670.»

Зазначена заява боржника з додатком ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року про забезпечення позову по справі № 203/7718/13 передана державному виконавцеві під особистий підпис 26.12.13.

Так, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Тож відповідно до вимог Закону виконавчі провадження 26.12.2013 року зупинено про що винесена відповідна постанова, що направлена сторонам виконавчого провадження для відома.

12.05.2014 року стягувачем до відділу подано клопотання про звернення стягнення на

спільну сумісну власність подружжя боржника.

20.05.2014 року державним виконавцем підготовлено запит до відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану з метою отримання відомостей про зареєстрований шлюб ОСОБА_6Г з ОСОБА_6, станом на поточну дату відповідь на запит до відділу не надходила.

Державним виконавцем неодноразово здійснювались виходи на дільницю за мешкання боржника. Однак, жодного разу боржник на законні вимоги державного виконавця не відреагував.

14.07.2014 року державним виконавцем по виконавчому провадженню №38845670 призначено провадження виконавчих дій з проведення опису та арешту нерухомого майна боржника, а саме квартира АДРЕСА_1 на 10,00 годину, 28.07.2014 року, 25.07.2014 року до відділу примусового виконання рішень надійшла заява ОСОБА_4 з проханням відкласти провадження виконавчих дій та заява про зупинення виконавчого провадження у зв'язку з перебуванням на лікуванні у стаціонарному закладі. У відповідності до ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" за наявністю обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій державний виконавець може відкласти

У відповідності до вимог п. З ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право зупинити виконавче провадження у разі перебування боржника на лікуванні у стаціонарному лікувальному закладі, якщо рішення неможливо виконати без його участі, однак в даному випадку на виконанні відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 суми боргу, а не зобов'язання боржника особисто вчинити певні дії, а також, законодавство України не забороняє вчинення виконавчих дій з проведення опису та арешту майна боржника без участі останнього.

Крім зазначеного, важливим фактом є те, що у виконавчому проваджені бере участь представник боржника за довіреністю, яка має право брати участь у проведенні виконавчих дій. Враховуючи викладене, та у відповідності до вимог ст. 8,9,11,38,57 Закону України «Про виконавче провадження» та п.3.10,4.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень заява про зупинення виконавчого провадження від 25.07.2014 року залишена без задоволення.

28.07.2014 року на адресу відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_4 про відвід держаного виконавця.

29.07.2014 року в.о. начальником відділу винесено постанову про відмову у відводі державного виконавця у зв'язку з відсутністю обставин для її задоволення.

ОСОБА_4 жодного разу не з'явився за викликом державного виконавця та умисно ухиляється від виконання рішення суду, що набрало законної сили, написанням різноманітних скарг та звернень намагається затягнути процес виконання рішення суду та уникнути від відповідальності передбаченої за невиконання рішення суду.

У відповідності до ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

На даний час судові розгляди за скаргою ОСОБА_4 до відділу ПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області не провадяться, дії чи бездіяльність державного виконавця Буховим І.Г у суді не оскаржуються.

Під час вжиття заходів примусового виконання рішень встановлено, що боржник ОСОБА_4 відверто ігнорує вимоги державного виконавця, не з'являється за викликом державного виконавця без поважних причин не надає відомості щодо місця роботи (отримання доходів) місця мешкання, особистого фінансового та майнового стану. Таким чином боржник не виконує рішення суду та перешкоджає у примусовому його виконанні.

У відповідності до вимог ст. ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» 27.01.2015 року за вих. № 02.1-14/787 на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця про необхідність явки до відділу та надання доказів про сплату боргу. Разом з цим боржника попереджено про адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця.

Однак, вимога державного виконавця від боржником ОСОБА_4 виконана не була, без поважних на то причин.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими для усіх органів, організацій, посадових осіб, громадян і юридичних осіб на території України.

Відповідно до п. 11 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження" державний виконавець має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому проваджені.

Відповідно до вимог ст. 90 Закону України "Про виконавче провадження " за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця винні особи несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також неявку без поважних причин за викликом державного виконавця.

ОСОБА_4 в порушення положень Закону України "Про виконавче провадження" не виконав законні вимоги державного виконавця.

28.01.2015 року та 29.01.2015 року державним виконавцем складені вимоги про призначення виконавчих дій які повинні були б відбутись о 11.00 годині 04.02.2015 року. Зазначеними вимогами боржника зобов'язано: забезпечити державному виконавцеві та учасникам виконавчого провадження вільний доступ до майна боржника, що підлягає опису; підготувати та надати державному виконавцеві технічну документацію на нерухоме майно належне боржнику, акт на земельну ділянку на якій знаходиться будинок (договір, оренди і т.п.)

Однак, вимоги державного виконавця від 28.01.2015 року та 29.01.2015 року щодо явки до державного виконавця боржником ОСОБА_4 виконані не були, без поважних на то причин.

Крім того, 29.01.2015 року постановою вих. № 02.1-14/2026 залучено працівників міліції для участі у проведенні виконавчих дій.

04.02.2015 року о 11.00 годині державним виконавцем втрете, здійснено вихід на дільницю за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с.м.т Кіровське, садове товариство «Ізумруд», садовий будинок 272, про що складено відповідний акт, в якому відображено, що на місце проведення виконавчих дій боржник за викликом державного виконавця не з'явився, витребувані відомості не надав.

Важливим фактом, є те, що 27.01.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області складено протокол про скоєння адміністративного правопорушення, що знаходиться на розгляді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Додатковим фактом ухилення боржника від виконання вимог державного виконавця є те, що 02.02.2015 року державним виконавцем здійснено спроба вручення вимоги (втретє) про проведення виконавчих дій та явки боржника представнику боржника, однак остання відмовилась від отримання, про що складено відповідний акт. 03.02.2015 року в приміщенні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області представник боржника ОСОБА_11 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження та була попереджена про проведення виконавчих дій та виклик боржника до відділу з приводу невиконання рішення.

05.02.2015 року державним виконавцем винесена постанова про привід боржника через органи внутрішніх справ.

16.02.2015 року та 19.02.2015 року до відділу примусового виконання рішень надійшли рапорти про вручення повісток про явку до відділу та відмову останнього від виконання постанови та явки до відділу примусового виконання.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими для усіх органів, організацій, осіб, громадян і юридичних осіб на території України.

Відповідно до п. 11 ч. З ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" виконавець має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу документів, що знаходяться у виконавчому проваджені. Згідно п. 15 ч. З ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі виконавчого провадження має за наявності вмотивованого рішення суду про проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи у якої майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Своїми діями (бездіяльністю) боржник ОСОБА_4 систематично порушує законодавство про виконавче провадження, всіляко ухиляється від явки до державного відверто ігнорує законні вимоги державного виконавця та як наслідок умисно не виконує рішення та всіляко перешкоджає в його примусовому виконанні.

Крім того ОСОБА_4 приховує майно на яке накладено арешт, перешкоджає в проведенні виконавчих дій за місцем його мешкання.

На цей час рішення суду боржником не виконано та є підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення суду тому є необхідність вжити всі необхідні заходи для примусового проникнення до житла боржника ОСОБА_4 за адресою Дніпропетровська область, смт Кіровське, садове товариство «Ізумруд», садовий будинок 272 для ведення виконавчих дій пов'язаних з описом та арештом майна боржника.

При вирішенні зазначеного питання слід виходити з того, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті ЗО Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (частина перша статті 55 Основного Закону України), стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 Кодексу).

Звернутися за захистом своїх прав до суду може кожна особа в порядку, встановленому Кодексом (1618-15); судовий розгляд справи закінчується ухваленням рішення суду, яке є обов'язковим до виконання на всій території України.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території. Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише Закону, отже у рішеннях суду втілюється волевиявлення самої держави, а тому обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, згідно з положеннями ст. 129 Конституції України.

Тому питання про своєчасність виконання судових рішень, що набрали законної сили має виключно важливе значення для авторитету судової влади в державі. Безперечно, завдання судочинства не виконується, якщо не виконується судове рішення.

В Україні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних, господарських, кримінальних та адміністративних справах, а також майнових стягнень, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження". Виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 11 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Цією ж статтею встановлено, що державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

За частиною першою статті 376 ЦК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб ... вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 26, 82 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 72, 383, 384, 385, 386, 387, 388 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 0.0. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, в порядку ст. 376 ЦПК України, - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове проникнення державного виконавця до домоволодіння боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн - 21 18 60 12 70, а саме до садового будинку №272 у садовому товаристві «Ізумруд» у смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, при примусовому виконанні ЄДР ВП №38845670 з примусового виконання виконавчого листа №2-5220/11 виданого 05.07.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - 5 142 842 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.А. Борисов