Справа № 442/1985/15-ц
Провадження № 6/442/28/2015
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: Коваль Р.Г.

з участю секретаря: Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі матеріали подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, за погодженням з начальником відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2

В обґрунтування подання покликається на те, що у відділі державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження ЗВП № 44722351 про стягнення з ТзОВ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» на користь юридичних осіб та держави заборгованості на загальну суму 3360064,88 грн.

По зведеному виконавчому провадженню накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ТзОВ «Дрогобицький завод автомобільних кранів», оголошено заборону на його відчуження.

Згідно відповіді ТзОВ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» у боржника відсутнє будь-яке майно, на яке можна звернути стягнення, підприємство перебуває у скрутному фінансовому становищі.

Оскільки вимога по виконавчих документах боржником не виконується, що підтверджено наявними у матеріалах справи матеріалами виконавчого провадження, а тому вважає, що подання слід задоволити, обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 на розгляд поданого подання не з'явився, просив проводити розгляд даного подання без його участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступних міркувань.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

В ході розгляду даного подання встановлено, у відділі державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження ЗВП № 44722351 про стягнення з ТзОВ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» на користь юридичних осіб та держави заборгованості на загальну суму 3360064,88 грн.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін ''суд, встановлений законом'' поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: ''Сокуренко і Стригун проти України'' від 20 липня 2006 року та ''Лавентс проти Латвії'' від 7 листопада 2002 року).

Статтею ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до п. 18 ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, державний виконавець звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

У відповідності до ст. 6 ч. 1 п. 5 Закону України від 21.01.1994 № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Отже, передумовою для задоволення подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Однак, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області не надав суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, та що ним вчинено всі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу, хоча саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Зокрема, державним виконавцем в поданні не наведено доказів того, що боржник вчиняє дії, спрямовані на ухилення виконання зобов'язання, та які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання виїхав за межі України, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця. Державний виконавець покликається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов'язання, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань, в матеріалах справи відсутні дані на підтвердження вимог державного виконавця, не подано доказів того, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не було надано суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, так як відсутні документи про вручення йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження. З подання не вбачається, що державним виконавцем вжито будь-які інші заходи щодо виконання рішення суду, не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржнику направлялися вимоги, які були ним проігноровані.

З врахуванням наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження вказаного конституційного права державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

При обґрунтуванні подання державний виконавець посилається на Закон України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», просить задоволити подання, однак в матеріалах справи відсутні дані про наявність у боржника закордонного паспорту, або наявності у компетентних органів заяви боржника про отримання такого. Тобто посилання державного виконавця на даний закон прямо суперечить вимогам подання.

Згідно постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року 35 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та узагальнення судової практики ВСУ від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» зазначає, що обмеження у праві виїзду вирішується при виконанні судових рішень у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Тобто, державним виконавцем не подано доказів в підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань за виконавчим провадженням. Державний виконавець лише посилається на факт наявності у нього невиконаного зобов'язання, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Копію ухвали направити ВДВС Дрогобицького МРУЮ - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Р.Г. Коваль