Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді Соколишиної Л.Б.

при секретарі Культенко Н.В.

за участю позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 .

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державний нотаріус Черкаської державної районної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на ті обставини, що вона є матір'ю ОСОБА_6, який помер у віці 43 роки, у зв'язку з тяжким серцевим захворюванням. Відповідач є її онуком, який не зважаючи на хворобу його батька, жодної допомоги, ні морального, ні матеріального характеру своєму батькові не надавав. Позивачка вважає, що відповідач має бути усунений від спадкування на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України, оскільки батько відповідача знаходився у безпорадному стані, потребував допомоги, його син міг надавати таку допомогу шляхом спілкування, догляду за батьком, однак безпідставно не робив цього.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та вказали, що батько відповідача на фоні загострення серцевої хвороби страждав на задишку, не міг себе обслуговувати, за ним доглядали позивачка та сестра померлого, відповідач не приїхав на поховання батька і не надавав йому допомоги за життя, ту яку міг надавати: спілкування, сходити за ліками, приготувати їжу і тому подібну допомогу.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили. Так, відповідач вказав, що дійсно його відносини з батьком не були такими теплими, як йому б хотілося, оскільки батько розлучився з матір'ю, коли він був ще малим і проживали вони окремо, однак батько телефонував йому, інколи вони зустрічалися, однак не часто, оскільки батько працював таксистом і постійно був на роботі. Крім того, батько дарував йому подарунки на такі свята, як Новий Рік, День Народження. Пізніше, у 2012 році, батько дав дозвіл на його виїзд за кордон з матір'ю, де він розпочав навчання і через те, що це відбувалося у Італії, він рідко зідзвонювався з батьком і до України не приїжджав. Батько говорив, що хворіє, однак не говорив, що потребує будь-якої його допомоги.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору до суду не з'явилася, направивши листа про розгляд справи без її участі.

Суд заслухавши думку учасників процесу, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач є матір'ю ОСОБА_6, який відповідно до свідоцтва про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у віці 43 роки. Відповідач є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження відповідача. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу батьки відповідача 21 вересня 1999 року розірвали шлюб та мати відповідача змінила прізвище на «ОСОБА_8».

Як встановлено у судовому засіданні з часу розірвання шлюбу відповідач проживав у сім'ї дідуся та бабусі по лінії матері, так як мати виїхала на заробітки до Італії.

Як пояснив у судовому засіданні відповідач, батько тривалий час працював таксистом і постійно був зайнятий на роботі, оскільки відбувалося будівництво будинку і батько взяв кредит, який необхідно було віддавати, через те їх спілкування було не частим.

З 2012 року, за пропозицією матері, відповідач переїхав жити та навчатися до Італії, у зв'язку з чим батько відповідача надав засвідчений нотаріально дозвіл на виїзд відповідача за кордон у супроводі матері.

Суд критично оцінює посилання позивачки на те, що ОСОБА_6 не вважав відповідача своїм рідним сином, не хотів з ним знатися, спілкуватися та відібрав у нього розписку посвідчену нотаріально про те, що взамін на дозвіл про виїзд за кордон відповідач відмовляється від будь-яких майбутніх майнових прав на спадкове майно, оскільки на ухвалу суду про витребування доказів нотаріус не надав такої заяви, а направив лише заяву про дозвіл батька на виїзд за кордон свого сина - відповідача по справі, у якій ОСОБА_6 окремо зазначив про те, що не дає згоди на проведення будь-яких дій щодо усиновлення відповідача. Таким чином, суд розцінює таку заяву, як прояв визнання батьком свого сина та заперечення проти усиновлення його іншими особами. Крім того, свідоцтво про народження, у якому батьком відповідача зазначений ОСОБА_6 ніким не спростовано та не скасовано.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер у віці 43 роки - ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після його смерті відкрилася спадщина, у зв'язку з чим за заявами спадкоємців було відкрито спадкову справу. З заявами про прийняття спадщини звернулися сторони по справі та сестра померлого ОСОБА_9

Відповідно до ч 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня 2008 р. та Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» виходячи зі змісту ч.5 ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні такої справи повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи.

Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

З медичних довідок, виписок та карток, наданих стороною позивача, встановлено, що батько відповідача дійсно хворів на серцеву хворобу. Указане підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9 Так, свідок ОСОБА_11 показала у судовому засіданні, що за необхідності робила ін'єкції ОСОБА_6, коли він погано себе почував, також були задишки у ОСОБА_6 Однак, за три дні до смерті вона його бачила і він рухався самостійно у себе у подвір'ї.

Також указані свідки вказали, що ОСОБА_6 хоча і мав серцеву хворобу, однак лежачим хворим не був, самостійно рухався. Так свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні вказала, що її сім'я з ОСОБА_6 товаришувала і останній навідувався до них у гості, де за столом розповідав про своє життя, про необхідність проведення операції на серці. Також свідок показала, що в останнє він приходив до них у гості десь за місяць до смерті, вона часто бачила його на подвір'ї, де він міг ходити, чи сидіти на стільці, чи то поливати рослини.

Крім того, при розгляді таких справ суду належить з'ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу (вищевказана ухвала та постанова Пленуму ВСУ).

Так, свідок ОСОБА_11 зазначила у судовому засіданні, що мати та сестра ОСОБА_6 допомагали останньому по господарству, спілкувалися, часто навідували. Окрім них, ОСОБА_6 протягом чотирьох років допомагала його цивільна дружина, яка протягом перших двох років лише навідувалася до ОСОБА_6, а протягом останніх двох років його життя, вона постійно проживала з ним, їздила на його авто на роботу до м.Черкаси, планували добудувати разом будинок, народити спільних дітей.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 був забезпечений допомогою та доглядом зі сторони його матері - позивачки по справі, сестри ОСОБА_9 та співмешканки і особливої потреби у допомозі відповідача не було. Також, як встановлено з довідки КЗ «ЧОЦ МСЕ ЧОР» з 1998 року по 2006 рік ОСОБА_6 було встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв'язку з чим ОСОБА_6 отримував у вказаний проміжок часу відповідні пенсійні виплати.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Як встановлено у судовому засіданні з пояснень відповідача і це не заперечується іншими учасниками процесу, відповідач виїхав до Італії, за місцем проживання його матері, у 2012 році. Згідно Довідки Державного професійного Інституту Італії відповідач протягом 2014/2015 років навчається на третьому курсі указаного навчального закладу.

При таких обставинах, суд вважає, що у відповідача була поважна причина щодо відсутності в Україні, у зв'язку з чим спілкування з батьком не було частим. Також, суд погоджується з доводами відповідача про те, що студент, який за півроку до смерті батька став повнолітнім, однак продовжував навчання, не мав змоги надавати матеріальну допомогу батьку на лікування. Саме батьки у такий період часу зобов'язані утримувати своїх дітей. Однак, відповідач не вимагав такої допомоги від батька, як і батько не просив такої допомоги у сина.

Що стосується показів рідної сестри померлого ОСОБА_9 щодо того, що відповідач не надавав своєму батькові ОСОБА_6 ніякої допомоги, не спілкувався з ним зовсім, батько не дарував йому подарунків і не вважав своїм сином, а тому відповідач має бути усунений від спадкування, суд оцінює критично, адже свідок ОСОБА_9 є зацікавленою особою, рідною сестрою померлого, яка також подала заяву про прийняття спадщини, а тому є претендентом на спадкове майно. З її показів встановлено, що нею буде ініціюватися судовий спір за спадкове майно, крім того, вона давала непослідовні свідчення, намагалася приховати від суду факт наявності за життя у ОСОБА_6 співмешканки, про що надали свідчення інші свідки по справі.

Суд не оцінює у даному судовому процесі питання щодо того хто будував та за чиї кошти будинок, у якому жив ОСОБА_6, оскільки дані питання не є такими, що стосуються предмету спору, адже суд не вирішує по даній справі спір щодо безпосередньо спадкового майна.

Проаналізувавши покази свідків та матеріали справи у сукупності суд вважає, що дійсно за життя ОСОБА_6 хворів на серцеву хворобу, потребував лікування, однак не був у безпорадному стані, самостійно рухався, тривалий час працював.

Так, свідок ОСОБА_13 показав у судовому засіданні, що тривалий час був знайомий з ОСОБА_6, інколи користувався його послугами таксі. Так, восени 2014 року, на виклик через оператора таксі, до нього під'їхав саме ОСОБА_6 Вони поспілкувалися, ОСОБА_6 розповів, що це його автомобіль і він підробляє таксистом, оскільки будується і потрібні для цього кошти.

Суд вважає, що стороною позивача не надано беззаперечних доказів щодо того, що ОСОБА_6 перебував у безпорадному стані, потребував допомоги саме відповідача, а відповідач міг надати таку допомогу і умисно ухилився від її надання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 213-215 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Черкаської державної районної нотаріальної контори про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ Л.Б.Соколишина