Справа № 500/5280/15-ц
Провадження № 2/500/2596/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - Смокіної Г.І.,
при секретарі Івановій Ю.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 225 708,55 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 03.10.2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00083148 (далі Договір), згідно якого банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в розмірі 50 000 грн., термін повернення кредиту 03.10.2014 року. Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 15,00% річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту. Через невиконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем по договору банківського обслуговування від 03.10.2011 року № ВLаЖГА00083148 станом на 16.07.2015 року за ОСОБА_2 виникла заборгованість у сумі 225 708,55 грн., яка до теперішнього часу не погашена. У звязку із зазначеним позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором банківського обслуговування від 03.10.2011 року № ВLаЖГА00083148 на загальну суму 225 708,55 грн.
Представник позивача у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов такого.
Судом встановлено, що 03.10.2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00083148, згідно якого банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в розмірі 50 000 грн., термін повернення кредиту 03.10.2014 року. Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 15,00% річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту.
Згідно п.1.5 загальної частини Договору за користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі, зазначеному в п.3 спеціальної частини договору, тобто, у розмірі 15,00% річних.
Відповідно до п.1.6 загальної частини Договору за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої зазначається в п.4 спеціальної частини договору, а саме, в розмірі 1,75% від суми кредиту.
Згідно п.3.3.2 Договору позичальник зобовязався щомісячно виконувати свої боргові зобовязання відповідно до Графіку в порядку, передбаченому п.2.5. Загальної частини договору. Не пізніше визначеного п.2 Спеціальної частини Договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню).
Пунктом 3.3.3. Договору передбачено, що у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобовязань за договором, не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги банку надати до банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку.
Відповідно до п.п.4.2, 4.3 Договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником обовязків, визначених умовами договору або за порушення строків погашення заборгованості, позичальник (відповідач) сплачує Банку (позивачу) штраф передбачений п.8 спеціальної частини - 25,00% від суми кредиту, та пеню, передбачену п.9 спеціальної частини - 0,50 %.
У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Зобовязання, згідно ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.1 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за договором банківського обслуговування від 03.10.2011 року №ВLаЖГА00083148 станом на 16.07.2015 року складає у загальному розмірі 225 708,55 грн.:
- прострочена до повернення сума кредиту 41 794,32 грн.;
- прострочені проценти за користування кредитом 18 075,24 грн.;
- прострочена комісія за управління кредитом 22 750,00 грн.;
- пеня за несвоєчасне погашення кредиту 143 088,99 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України. Згідно із ч.3 ст.88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215, 224 ЦПК України,
Позов публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії КК 722796, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 12.11.2001 року) в дохід держави судовий збір в розмірі 2 257,08 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: ОСОБА_4