АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/685/13ц
Провадження № 22-ц-/790/1269/15 Головуючий І інстанції: Шиянова Л.О.
Категорія: спадкові Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Хорошевського О.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (правонаступника ОСОБА_3), ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та усунення від права на спадщину за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 (правонаступника ОСОБА_3), ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи: П'ята Харківська державна нотаріальна контора, Харківська міська рада про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності та усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1. Друга частина вказаного будинку належала її брату, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті спадщина була прийнята у рівних частках його дружиною ОСОБА_7 та сином ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, після її смерті спадщину фактично прийняв її син, ОСОБА_9, так як він постійно проживав у вказаному будинку разом з матерію на час відкриття спадщини, заяву про відмову від спадщини не надавав. За життя ОСОБА_7 - вона на протязі тривалого часу матеріально забезпечувала, надавала медичну та іншу допомогу, прала, готувала їжу, прибирала в будинку, давала гроші, купувала ліки, сплачувала комунальні послуги.

Після смерті ОСОБА_7 - вона повністю піклувалась про ОСОБА_9. Спадкодавець був хронічним алкоголіком, після ЧМТ, перенесеної у 2006 році, тяжко хворів, перебував у безпорадному стані, потребував постійного лікування, догляду, фізичної та моральної допомоги (підтримки). ОСОБА_9 часто зникав, вона його розшукувала, знаходила у лікувальних закладах, приносила їжу, купувала ліки, поховала його за власні кошти.

05.08.2012 р. помер ОСОБА_8, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини будинку АДРЕСА_1. За життя останнім заповіту складено не було. Вона є рідною тіткою померлого, тобто спадкоємцем третьої черги по закону, оскільки спадкоємців першої та другої черги на момент смерті ОСОБА_9 не було, вона звернулась до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини. Крім неї до П'ятої Харківської державної нотаріальної контори м. Харкова також подали заяви ОСОБА_3 ( рідна сестра матері померлого ОСОБА_7.). яка є також рідною тіткою померлого; ОСОБА_4, який є сином померлого у 1992 році рідного дядька померлого, ОСОБА_10 ( рідного брата матері померлого, ОСОБА_7) та ОСОБА_5, рідний дядько спадкодавця ( рідний брат матері померлої, ОСОБА_7.)

Відповідачі допомоги йому не надавали, не піклувалися про нього, фактично кинули його в безпорадному стані.

ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_3.), ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду із зустрічним позовом, в якому просили визнати за ними право власності за кожним по 1/8 частині житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харкові.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилалися на те, що ОСОБА_9 перед смертю не знаходився у безпорадному стані, він сам обслуговував себе, пересувався без сторонньої допомоги по місту, торгував металом, притягувався до кримінальної відповідальності. Усі його хвороби пов'язані з алкоголізмом, він був на обліку у наркологічному диспансері, проходив примусове лікування від алкоголізму.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харкові. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 ( правонаступника ОСОБА_3.), ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 ( правонаступник ОСОБА_3) право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харкові. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харкові. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за правом представлення за законом після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харкові.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій порушує питання про скасування його та ухвалення нового, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 (правонаступника ОСОБА_3.), ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як встановлено розглядом справи та не заперечується сторонами, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, після її смерті спадщину фактично прийняв її син, ОСОБА_9, який помер, після його смерті відкрилася спадщина спадковим майном є 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1

За життя останнім заповіту складено не було.

Позивач ОСОБА_1 є рідною тіткою померлого, тобто спадкоємцем третьої черги по закону, оскільки спадкоємців першої та другої черги на момент смерті ОСОБА_9 не було.

ОСОБА_11 звернулась до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини. Крім неї до П'ятої Харківської державної нотаріальної контори м. Харкова також подали заяви ОСОБА_3 ( рідна сестра матері померлого ОСОБА_7.), яка є також рідною тіткою померлого; ОСОБА_4, який є сином померлого у 1992 році рідного дядька померлого, ОСОБА_10 ( рідного брата матері померлого, ОСОБА_7) та ОСОБА_5, рідний дядько померлого (рідний брак матері померлого, ОСОБА_7.)

Тобто ОСОБА_1 та відповідачі є спадкоємцями по законі третьої черги. Вони прийняли спадщину після смерті ОСОБА_12 шляхом подання у встановлений законом строк до П'ятої Харківської державної нотаріальної контори м. Харкова.

Судом достеменно встановлено, що померлий ОСОБА_9 страждав на хронічний алкоголізм, був на обліку у наркологічному диспансері, примусово лікувався від алкоголізму, притягувався до адміністративної відповідальності за перебування у нетверезому стані, що підтверджується відповіддю начальника Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, відповіддю КЗОЗ "Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня, відповіддю обласного наркологічного диспансеру №460 від 19.03.2013 року (т.1 а.с.143 -148,152, 153.). Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2010 року був засуджений за ч.І ст.358ч.1, ч.З ст.358 КК України (т.1 а.с.160-163). Дійсно після ЧМТ, перенесеної у 2006 році, він тяжко хворів на епілепсію, потребував постійного лікування, неодноразово швидкою допомогою доставлявся у лікарні, що підтверджується наданою суду медичною документацією (т.1а.с.27-30), відповіддю Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проіф. О.І.Мещанінова №01/675 від 25.03.2013 року (т.1 а.с.148-149),відповіддю Обласної клінічної лікарні - "Центр екстреної медичної та медицини катастроф" №46/2430 від 27.03.2013 року (т.1 а.с.150-151).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що позивачка у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не надала суду на підтвердження своїх вимог щодо свідомого ухилення відповідачів від надання допомоги ОСОБА_9, відповідних доказів.

При цьому суд керувався положеннями ч. 5 ст. 1224 ЦК України, відповідно до яких за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги скапкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Такд суд прийняв до уваги, що згідно роз'ясненням, що містяться у п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

На виконання вимог цивільного закону ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження свідомого ухилення відповідачів від надання допомоги ОСОБА_12 чи їх відмови від надання такої допомоги.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, ухвалив законне рішення на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -