Справа №490/1027/15-ц 26.08.2015 26.08.2015 26.08.2015
Провадження № 22-ц784/2147/15 Суддя першої інстанції: Батченко О.В.
Категорія 50 Суддя-доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої Крамаренко Т.В.,

суддів Буренкової К.О., Кутової Т.З.,

із секретарем - Гордійчук С.С.,

за участю: позивача ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі 1218 грн. щомісячно у зв'язку з тим, що він продовжу навчання до досягнення 23річного віку.

Позивач зазначав що 18 липня 1996 року він народився від подружнього життя між його матір'ю - ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_2, шлюб між якими розірвано.

На теперішній час він є повнолітнім, навчається на першому курсі Харківського університету повітряних сил ім. І.Кожедуба, льотного факультету, денної форми навчання у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд про задоволення позову.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 4 лютого 2015 року до закінчення навчання, але не більш ніж до 18 липня 2019 року включно. Рішення в частині стягнення за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Зазначений обовязок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України в рівній мірі стосується обох батьків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 народився 18 липня 1996 року, його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано 17 квітня 2007 року (а.с.3).

На підставі наказу №174 від 2 серпня 2014 року начальника Харківського університету повітряних сил ім. І. Кожедуба з ОСОБА_4 укладено контракт про проходження служби (навчання) у вказаному закладі з 2014 року (а.с.4, 55-56).

ОСОБА_4, як військовослужбовець знаходиться на повному державному забезпеченні, а саме забезпечений безкоштовним триразовим харчуванням, обмундируванням, мешкає у казармі будівлі №19/38 військового містечка №19 вказаного університету. Крім того, позивач забезпечується один раз на рік безоплатним проїздом до місця проведення канікулярної відпустки та зворотно до місця служби, а також отримує грошове забезпечення у розмірі 208 грн. з щомісячною індексацією (а.с.50-54).

Відповідач працює в УМВС України в Миколаївській області та його середній заробіток на місяць становить 5 501,04 грн. (а.с. 73).

За таких обставин, висновок суду про покладення обовязку на відповідача щодо утримання сина, який продовжує навчатися відповідає обставинам справи та вимогам ст. 199 СК України.

Відповідно до роз'яснень в п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів у розмірі 1/10 частки від усіх видів заробітку суд не в повній мірі врахував, що від шлюбу з ОСОБА_6 у відповідача на утриманні є малолітня донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має уроджений порок серця та потребує планової операції (а.с.33-34).

Відповідач за станом здоровя перебуває на «Д» обліку з діагнозом: Гіпертонічна біль ІІ ст., І ст., що підтверджується довідкою від 5 червня 2015 року №599 сектору медичного забезпечення УМВС України в Миколаївській області (а.с.30).

Крім того, в суді апеляційної інстанції відповідач визнав, що син потребує матеріальної допомоги та погодився на сплату аліментів в розмірі 350 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що син навчається на бюджетній основі, його повне державне забезпечення, а також отримання ним стипендії, не позбавляють обовязків батька на утримання сина, який продовжує навчання, але підлягають врахуванню при визначенні розміру, стягнутих аліментів.

За таких обставин, враховуючи наведені факти, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України необхідно змінити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/15 частки заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 4 лютого 2015 року до закінчення навчання, але не більш ніж до 18 липня 2019 року включно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 липня 2015 року в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/15 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 4 лютого 2015 року до закінчення навчання, але не більш ніж до 18 липня 2019 року включно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: