ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/1394/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів за договором -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3.) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4) про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що від шлюбу з відповідачем має малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем договору про участь у вихованні та утриманні дитини (далі по тексту - договір), відповідач зобов'язався у добровільному порядку, щомісячно до 15 числа поточного місяця, сплачувати позивачу грошові кошти (аліменти) у розмірі 27/100 від його заробітку, зокрема від суми заробітної плати, яку він отримує за основним місцем роботи, за відрахуванням сум податків та інших платежів.

Крім того, зазначила, що відповідач працює генеральним директором ПрАТ "Футбольний клуб "Шахтар" (Донецьк)" і в період з 01.01.2011 року до квітня 2013 року він виплачував їй згідно з договором аліменти в розмірі 40 500,36 грн., що становило 27% від його заробітної плати у розмірі 150 001,32 грн. В подальшому, а саме з 01.07.2013 року, його заробітна плата була зменшена до 64 433,42 грн. При цьому, трудовий контракт між відповідачем та ПрАТ "ФК "Шахтар" (Донецьк)" взагалі не укладався.

Оскільки зменшення заробітної плати відповідача, який працює генеральним директором зазначеного товариства на підставі наказу, є протиправним, ОСОБА_6 просить суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментам за договором за листопад 2014 року у розмірі 40 500,36 грн., яка розрахована із зарплати в розмірі 150 001,32 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року підсудність цивільної справи визначена Дарницькому районному суду м. Києва.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року відкрито провадження у даній справі та її розгляд призначено в судовому засіданні.

До початку судового розгляду, представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість не неналежне виконання умов договору листопад 2014 року - січень 2015 року у розмірі 121 501,08 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Дослідивши подану представником позивача заяву про збільшення розміру позовних вимог, враховуючи, що заява подана представником позивача до початку розгляду справи по суті та у відповідності до приписів ч. 2 ст. 31 ЦПК України, суд приймає її до розгляду та вважає за необхідне здійснити розгляд справи з урахуванням наданих представником позивача уточнень.

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточненні позовні вимоги, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтувала тим, що у період з листопада 2014 року по січень 2015 року відповідач фактично отримував заробітну плату в розмірі 64 433,42 грн., а відтак здійснення розрахунку аліментів з суми 150 001,32 грн. суперечить умовам договору про участь у вихованні та утриманні дитини. Також вказала на те, що відповідачем були сплачені аліменти за визначений у позовних вимогах період, зокрема, листопад 2014 року - січень 2015 року, у розмірі 17 397 грн. щомісячно, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, та зазначені грошові кошти не можуть бути зараховані за попередні періоди, оскільки даний спір цих періодів не стосується, в той час як у провадженні інших судів перебувають цивільні справи у яких вирішуються зазначені спори.

Окрім того, представник звернула увагу на те, що трудові відносини між відповідачем та ПрАТ "ФК "Шахтар" (Донецьк)" не стосуються позивача, а тому вона не може ставити питання про законність зменшення заробітної плати ОСОБА_4

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 189 СК України встановлено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

19 червня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до п. 2 якого, ОСОБА_4 зобов'язується в добровільному порядку щомісячно, до 15 числа поточного місяця сплачувати матері (ОСОБА_3.) грошові кошти (аліменти) у розмірі 27/100 від його заробітку. Сторони домовились, що у якості суми заробітку для розрахунку аліментів сторони приймають суму заробітної плати, яку батько отримує за основним місцем роботи, за відрахуванням сум податків та інших обов'язкових платежів.

Відповідно до п. 13 договору кожна сторона зобов'язується виконувати свої обов'язки, покладені на неї цим договором та сприяти другій стороні у виконанні її обов'язків. Сторона, що порушила зобов'язання за цим договором, повинна усунути ці порушення.

Також судом встановлено, що відповідно до довідки ПрАТ "ФК "Шахтар" (Донецьк) заробітна плата ОСОБА_4 з 01.08.2011 року по 30.06.2013 року складала за вирахуванням податків 150 001,32 грн. в місяць, а з 01 липня 2013 року по теперішній час заробітна плата останнього за вирахуванням податків становить 64 433,42 грн. в місяць. Будь-яких даних про те, що відповідач за місцем основної роботи отримував та отримує заробітну у більшому розмірі, матеріали справи не містять.

Враховуючи, що у відповідності до п. 2 Договору від 13.07.2011 року аліменти розраховуються з суми фактично отриманої батьком заробітної плати, їх розмір в період з 01 листопада 2014 року по 31 січня 2015 року розраховується наступним чином: 64 432,42 / 100 х 27 = 17 396,75 грн.

Зазначені обставини встановлені також рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року та набрало законної сили, а відтак не потребують доказування у відповідності до ст. 61 ЦПК України.

З наявних у матеріалах справи платіжних доручень № від 03.12.2014 року, № та № від 03.02.2015 року вбачається, що відповідачем були сплачені аліменти за листопад 2014 року - січень 2015 року у розмірі 17 397 грн. за кожним, з визначеними у них призначенням платежу саме за вказані періоди, що цілком відповідає встановленому судом розміру зобов'язань за договором від 13 липня 2011 року, а відтак і підстав для їх віднесення в рахунок погашення заборгованості за попередні періоди немає, у тому числі у зв'язку із тим, що сама наявність також заборгованості судом не встановлювалась.

Посилання представника позивача щодо неправомірності зменшення заробітної плати відповідача за основним місцем роботи не беруться судом до уваги, оскільки за умовами укладеного між сторонами договору розмір аліментів розраховується саме з фактично отриманої ним заробітної плати, а тому ці твердження не впливають на правильність визначення розміру аліментів у спірний період.

Інших доказів про отримання відповідачем за основним місцем роботи заробітної плати у більшому розмірі ніж 64 433,42 грн. позивачем не надано та в матеріалах справи вони відсутні.

А відповідно до приписів ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Водночас, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Враховуючи встановлені вище обставини, та те, що відповідача у період з листопада 2014 року по січень 2015 року у повній мірі виконував свої зобов'язання перед позивачем зі сплати аліментів на підставі договору від 13.07.2011року та порушень в цій частині судом не встановлено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України при залишенні позову без задоволення, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись стст. 180, 189 Сімейного кодексу України, стст. 10, 11, 14, 31, 57, 60, 61, 79, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.