АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/6167/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21травня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Котули Л.Г., Шкоріної О.І., при секретарі Слащуку А.С.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення сервітуту та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка бере участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення сервітуту та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2014 року визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 право власності за кожним на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1; визначено порядок користування даною квартирою та виділено у користування ОСОБА_5 жилі кімнати площею 18,6мІ та 18,7мІ, а також лоджію, вихід на яку є з кімнати площею 18,7мІ, в свою чергу у користування ОСОБА_3 виділено жилі кімнати площею 23,6мІ та 14,7мІ, місця загального користування залишено у спільному користуванні сторін.

Також установлено, що звертаючись до суду з вимогою про встановлення сервітуту та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні місцями загального користування, у тому числі ванною кімнатою, позивачем не доведено порушення чи невизнання іншою особою, до якої пред'явлено позов, її права у розумінні ст.15 ЦК України, а посилання на створення відповідачем перешкод у користуванні місцями загального користування у спірній квартирі, зокрема, ванною кімнатою, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Виходячи з того, що спір про встановлення сервітуту вирішується судом виключно у разі недосягнення домовленості про його встановлення, а позивач не зверталась до власника нерухомого майна з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту, суд дійшов висновку про відсутність у позивача підстав для звернення до суду, а тому вважав відсутніми підстави для задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким встановити безстроковий, безоплатний сервітут на користь ОСОБА_3 та членів її сім'ї, зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні місцями загального користування у спірній квартирі, зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкод у встановленні, підключенні та користуванні пральною машиною у ванній кімнаті, стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача судові витрати.Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів та скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Відповідач просив відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є встановлення сервітуту - користування жилою кімнатою для можливості проходу через неї до ванної кімнати, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні ванною кімнатою та зобов'язання не перешкоджати у підключенні та користуванні пральною машиною у ванній кімнаті.

Сервітутом відповідно до ст.401 ЦК України є встановлення права користування чужим майном, у тому числі нерухомим, для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (частини 1, 3 ст.402 ЦК України).

Правильно встановлено судом, що квартира АДРЕСА_1в рівних частинах належить сторонам у справі - колишньому подружжю, судовим рішення визначено порядок користування цією квартирою, за яким кожній зі сторін виділено у користування по дві жилі кімнати, а місця загального користування залишені у їх спільному користуванні.

Також установлено, що окрім чотирьох жилих кімнат у квартирі є кухня, дві вбиральні площею 5,7мІ та 3мІ, коридор, веранди, лоджія.

Між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, у тому числі на ґрунті користування спірною квартирою, які вони неодноразово вирішують у судовому порядку.

Предметом даного позову є користування однією з двох убиралень, площа якої 5,7мІ, яка розташована таким чином, що прохід до неї можливий лише через жилу кімнату площею 18,7мІ, яка виділена у користування відповідачу ОСОБА_5 (ас14-15,42-43).

Відповідно до ст.ст.3,15 ЦК України в судовому порядку підлягають захисту цивільні права особи у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Правильно встановлено судом першої інстанції, що доказів на підтвердження наявності спору між сторонами з приводу користування кімнатою-вбиральнею площею 5,7мІ у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку суду не надано, адже в судовому засіданні як у суді першої, так і апеляційної інстанції відповідач пояснив, що не заперечує проти користування цією кімнатою і пральною машиною в ній ні колишньою дружиною, ні дітьми, що кімната ця не зачиняється на ключ і він не заперечує проти проходу через неї до ванної кімнати, і такі пояснення не спростовані позивачем належними і допустимими доказами.

Самі по собі пояснення позивача в обгрунтування доводів позовної заяви і апеляційної скарги не дають підстав вважати установленим факт наявності тих обставин, на які ОСОБА_3 та її представник при цьому посилаються. Листування сторін з урахуванням їх неприязних стосунків не дають підстав вважати встановленим факт перешкоджання відповідачем у користуванні позивачем місцями спільного користування.

Крім того, ст.401 ЦК України передбачає, що установлення сервітуту можливе для задоволення потреб особи, які не можуть бути задоволені іншим способом. Оскільки у спірній квартирі є дві кімнати-вбиральні, одна з яких обладнана під душову, а інша - під ванну кімнату, а також враховуючи відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження того, що потреби ОСОБА_3 у користуванні ванною кімнатою площею 5,7мІ для підключення пральної машини не можуть бути задоволені іншим способом, враховуючи також, що використання пральної машини є не потребою, а бажанням особи, - правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і на їх правильність не впливають, а зводяться до аналізу позовних вимог через призму власних інтересів позивача, які не грунтуються на нормах матеріального права.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими у судовому засіданні доказами, і, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвали законне і обгрунтоване рішення. Передбачених ст.309 ЦПК України для скасування оскаржуваного рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді Л.Г.Котула

О.І. Шкоріна

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

03110 м. Київ, вулиця Солом'янська, 2-а

Справа №753/20670/14 Головуючий у 1 інстанції Каліушко Ф.А.

Апеляційне провадження №22-ц/796/6167/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

21травня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Котули Л.Г., Шкоріної О.І., при секретарі Слащуку А.С.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення сервітуту та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка бере участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді Л.Г.Котула

О.І. Шкоріна