Провадження № 2/263/2766/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ заочне/

16 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі: судді Шатілової Л.Г., при секретарі Шайда І.М., за участю представника позивача-адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, з тих підстав, що відповідач ОСОБА_5, її онук, зареєстрований у вищевказаній квартирі, однак з вересня 2014 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, речей відповідача у квартирі не має. Відповідачка ОСОБА_3, її донька, участі в утриманні квартири, оплаті за комунальні послуги не бере, влаштовує сварки та бійки, погрожує фізичною розправою, внаслідок чого їй довелося звернутися до міліції. Тому проживання в одній квартирі з відповідачкою ОСОБА_3 є нестерпним, тому просить суд зобов'язати ОСОБА_3 виселитися з квартири та визнати її такою, що втратила право користування у квартирі АДРЕСА_1.

Позивачка та її представник адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та просили їх задовольнити у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися. За повідомленням житлових органів вони за місцем реєстрації не проживають.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що вони знайомі позивачки, підтримують дружні стосунки, їм відомо, що у квартирі АДРЕСА_1 проживає позивачка. За останній рік крім позивачки, нікого в квартирі не бачили. Свідок ОСОБА_6 доповнила, що позивачка часто у неї залишалася на ніч, оскільки, як вона казала, її донька - ОСОБА_3 погрожує фізичною розправою.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_3 її сестра, а позивачка-мати. У березні 2015р. вона прийшла на день народження до матері, а ОСОБА_3 їх вигнала з квартири.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши позивачку та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2000р. позивачці ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_2 /а.с. 11/.

Згідно акту комісії ТОВ «Житло-22» від 30.06.2015 року, ОСОБА_4 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично в ній не проживає з вересня 2014 року /а.с. 16/.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст.71 цього Кодексу

Згідно ст.71 ч.1 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі з вересня 2014 року без поважних причин, що підтверджується актом комісії ТОВ «Житло-22» від 30.06.2015 року та поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, тому втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3.

Позовні вимоги в частині зобов'язання ОСОБА_3 виселитися з квартири та визнати її такою, що втратила право користування у квартирі АДРЕСА_3 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У судовому засіданні було встановлено, що у березні 2015 року ОСОБА_3 проживала у спірній квартирі, що підтвердив свідок ОСОБА_8 Крім того, в судовому засіданні не надано об'єктивних доказів, підтверджуючих факт того, що ОСОБА_3 не проживала у спірній квартирі протягом шести місяців без поважних причин, тому законних підстав визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування у квартирі АДРЕСА_3 у суду не має.

Згідно ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно положень ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст.116 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст. 116 ЖК України передбачено що, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

У судовому засіданні було встановлено, що 17.06.2015р. позивачка звернулася із заявою до Жовтневого РВ відносно конфлікту з ОСОБА_3 Згідно довідки Жовтневого РВ за вищевказаною заявою була проведена перевірка, в ході якої ознак кримінального правопорушення виявлено не було, з ОСОБА_3 була проведена профілактична бесіда /а.с.19/.

Оскільки доказів того, що ОСОБА_3 систематично порушує правила співжиття, або псує жиле приміщення, використовує його не за призначенням суду надано не було, позовні вимоги в частині зобов'язання ОСОБА_3 виселитися з квартири АДРЕСА_4 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 131, 212, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст.71, 72, 163 ЖК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у АДРЕСА_5.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя