Справа № 448/727/14 Головуючий у 1 інстанції: Стецик Я.Є.
Провадження № 22-ц/783/383/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області - Нагайло М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26 червня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

в травні 2014р. ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області в якому просив визнати незаконним Акт комісії з питань земельних відносин Пнікутської сільської ради від 27.05.2013р. про встановлення проїзду та його розмірів; визнати незаконним та скасувати Рішення №18 від 24.07.2013р. 24-ї сесії 6-го демократичного скликання Пнікутської сільської ради "Про затвердження акту від 27.05.2013р."; зобов'язати Пнікутську сільську раду відновити в натурі межі земельної ділянки по АДРЕСА_1, що перебуває у користуванні ОСОБА_5, та закріпити відновлені межі земельної ділянки межовими знаками; зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1, що перебуває у користуванні ОСОБА_5 у межах згідно з планом, шляхом приведення її до попереднього стану. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що водночас із вступом в законне володіння майном померлої ОСОБА_6 отримав у користування земельну ділянку площею 0,41 га, в тому числі 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,16 га для ведення особистого селянського господарства, котра знаходиться відразу біля будинку та якою спадкодавець ОСОБА_6 фактично користувалась. Вказана земельна ділянка межує із ділянкою відповідача ОСОБА_2, який знищив загорожу на суміжній межі та встановив проїзд до своєї садиби, самовільно зайнявши 0,03 га такої. Генеральним планом забудови с.Буховичі Мостиського району не передбачено жодного проїзду, а відтак вважає, що відповідач ОСОБА_2 незаконно і самовільно зайняв частину його земельної ділянки, а відповідач -Пнікутська сільська рада Мостиського району, без належних на це правових підстав, встановила спільний проїзд по його земельній ділянці.

Оскаржуваним рішенням Мостиського районного суду Львівської області у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Пнікутської сільської ради Мостиського району, треті особи - Відділ Держземагенства в Мостиському районі, Мостиський районний виробничий відділ Львівської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, Головний архітектор Мостиського району - Новіцький Григорій Павлович, Державна інспекція сільського господарства у Львівській області про визнання незаконним акту комісії з питань земельних відносин та спорів Пнікутської сільської ради, визнання незаконним рішення Пнікутської сільської ради та зобов'язання до вчинення певних дій - відмовлено.

Дане рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_5, посилаючись на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Зокрема, покликається на те, що судом не надано належної оцінки усім доказам у справі та невірно застосовані норми ст.158 ЗК України.

В судове засідання позивач ОСОБА_5, представник третьої особи Відділу Держземагенства в Мостиському районі, представник третьої особи Мостиського районного виробничого відділу Львівської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, представник третьої особи Державної інспекції сільського господарства у Львівській області та третя особа Головний архітектор Мостиського району Новіцький Г.П не з'явилися про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку (а.с.152-155 ), що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу(далі-ЦПК) України, розглянути справу у їх відсутності. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області - Нагайло М.Є. на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 є сусідами та проживають в с. Буховичі Мостиського району львівської області по АДРЕСА_1 відповідно №26 та №24.

За позивачем ОСОБА_5, на підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області від 17.10.2012 року(а.с.5-6), визнано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1, яке перейшло останньому на в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабці ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

З даних господарських книг(а.с.31-38), за господарством померлої ОСОБА_6 закріплено земельну ділянку загальною площею 0,38 га для обслуговування житлового будинку ( у якому на даний час проживає та є його власником ОСОБА_5.) та для ведення особистого селянського господарства.

За господарством відповідача ОСОБА_2 згідно земельно-облікових документів для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, закріплено земельну ділянку загальною площею 0,26 га.

Із копії з опорного плану с. Пнікут-Буховичі (а.с. 66) вбачається, що між зазначеними земельними ділянками передбачено спільний проїзд до господарств позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_2.

Як вбачається з оскаржуваного акту комісії з питань земельних відносин та спорів від 27.05.2013 р. (а.с. 7-9), 27. 03.2013 р. комісія в складі сільського голови Пнікутської сільської ради Нагайло М.Є., землевпорядника сільської ради Дзюба І.П. та членів комісії з питань земельних відносин та спорів, при розгляді земельного спору відповідно до заяви ОСОБА_5 від 20.05.2014 р., вирішила: "залишити існуючий проїзд загального користування між господарствами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та встановити ширину проїзду в розмірі 4 м. Проектній організації, при виготовлені технічної документації, врахувати проїзд загального користування між зазначеними господарствами".

Вищевказаний акт комісії з питань земельних відносин та спорів від 27.05.2013 р. був затверджений оскаржуваним рішенням 24 сесії 6 демократичного скликання Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області №18 від 24.07.2013р. (а.с. 11).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про захист земельних прав ОСОБА_5, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачем в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не доведено, що у його власність чи користування як власника будинковолодіння перейшла також і земельна ділянка, на якій розміщений згаданий будинок, і те, що така земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності чи перебувала у користуванні та була успадкована позивачем. Відтак, подані позивачем документи(рішення Мостиського районного суду Львівської області від 17.10.2012р. про визнання за ним права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1) не можуть вважатись належними доказами наявності у нього права землекористування.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 цього Кодексу. Під час виконання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, потрібно дотримуватись вимог ст.96 ЗК України, зокрема щодо погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно ст.152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Аналогічне положення міститься також і у роз'ясненнях даних у п.7 Постанови ПВСУ від 16.04.2004р.№7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ".

Крім того, у цьому ж пункті вищезгаданої постанови зазначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Як встановлено судом у позивача на час розгляду справи відсутні документи, які б посвідчували право власності чи право користування на належну йому земельну ділянку.

На думку колегії суддів, перед тим, як звертатися з вимогою про усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою та встановлення меж земельної ділянки, позивач повинен оформити своє право власності чи право користування у встановленому законом порядку, а лише після цього звертатися до суду за захистом порушеного права.

Згідно ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Із врахуванням наведеного, колегіє суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що суд не дав належної оцінки усім доказам по справі, так як оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст.212 ЦПК Українипринципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України, а тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК Україниапеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

С.А.Шашкіна