12.03.2015 Єдиний унікальний номер 205/7890/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Гупалівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, Державний нотаріус Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16 вересня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Гупалівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, Державний нотаріус Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. про визнання заповіту недійсним та усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області помер її троюрідний дядько ОСОБА_4.

Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

В установлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Після спливу шести місяців, звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, 21 серпня 2014 року Державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з наявністю спадкоємця за заповітом ОСОБА_2, яка звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом.

У відмові у вчиненні нотаріальної дії від 21.08.2014 року вказано про наявність у спадковій справі заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_2 та копії заповіту посвідченого виконавчим комітетом Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 30.12.1999 року за реєстровим №95, який не змінено та не скасовано.

Позивач зазначає, що заповіт, посвідчений 30.12.1999 року виконкомом Гупалівської сільської ради Магадлинівського району Дніпропетровської області не міг бути укладеним та підписаним ОСОБА_4, оскільки з 1993 року ОСОБА_4, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та в цей період працював інженером 1 категорії по обладнанню та підйомно-транспорним засобам експлуатаційно-технічного відділу Дніпропетровської державної академії будівництва та архітектури м. Дніпропетровськ.

У зв'язку з тим, що заповіт від 30 грудня 1999 року не міг бути посвідчений Гупалівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, позивач просить заповіт посвідчений Гупалівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області 30.12.1999 року за реєстраційним №95, яким ОСОБА_4 заповів все своє майно ОСОБА_2, визнати недійсним.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особи: Гупалівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, державний нотаріус Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. в частині усунення ОСОБА_2 від права на спадкування майна після смерті ОСОБА_4 - залишено без розгляду.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. 12 березня 2015 року від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

В судовому засіданні 18.12.2014 року відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити. В наступних судових засіданнях участі не приймали, про день місце та час розгляду справи сповіщені належним чином . Про причини своєї неявки суд не повідомили, письмових заяв від них не надходило.

В судове засідання державний нотаріус Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. не з'явився, належним чином повідомлений. Про причини неявки суд не повідомив.

В судове засідання представник третьої особи - Гупалівської сільської ради Магадлинівського району Дніпропетровської області не з'явився. Надали письмову заяву, в якій просили суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволення з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 є троюрідною племінницею ОСОБА_4 і являється родичем шостого ступеня споріднення, що підтверджується рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 28 липня 2014 року./а.с.7/

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 12 лютого 2014 року виданого Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції./а.с.11/

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

З матеріалів спадкової справи №95/2014 після смерті ОСОБА_4, вбачається, що 14 лютого 2014 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернулась ОСОБА_1 /а.с.40/та 16 липня 2014 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась ОСОБА_2./а.с.41/

Також, в матеріалах справи спадкової справи №95/2014 знаходиться заповіт від імені ОСОБА_4, складеного 30.12.1999 року, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповів ОСОБА_2. Заповіт 30.12.1999 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за №95, що підтверджується його копією./а.с.44/

21 серпня 2014 року Постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлому ОСОБА_4 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що вона не є спадкоємцем, який має право на обов'язкову частку у спадщині./а.с.53/

30.08.2014року Постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало померлому ОСОБА_4 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1,у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно.

Згідно листа Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 23.01.2015 року вбачається, що заповіт від імені ОСОБА_4, 30 грудня 1999 року у виконкомі Гупалівської сільської ради не посвідчувався, про що свідчить відсутність запису у Журналі для реєстрації нотаріальних дій за грудень місяць 1999 року, відсутність у справах примірника заповіту, квитанції про сплату держмита, витягу про реєстрацію заповіту у Спадковому реєстрі../а.с.98/.

Також, вказано, що алфавітна книга обліку заповітів у 1999 році у сільській місцевості не велася. Протоколи виконавчого комітету сільської ради за 1999 рік здані до архівного відділу Магдалинівського РДА.

Згідно витягу Журналу для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Гупалівської сільської ради за грудень 1999 року, відсутній запис про посвідчення заповіту на ім'я ОСОБА_2, 30 грудня 1999 року за реєстровим №95./а.с.99/

У зв'язку з тим, що заповіт ОСОБА_4 було складено 30.12.1999 року, тобто до набрання чинності ЦК України, то при вирішенні питання щодо визнання заповіту недійсним слід застосовувати положення ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.ст. 534, 541 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. При цьому, відповідно до п.83 Інструкції, при посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається.

Так, відповідно до статей 41, 525, 534 ЦК УРСР заповіт є односторонньою угодою.

Відповідно до ст. 37 Закону України від 2 вересня 1993 р. «Про нотаріат», статей 38, 42, 59 Закону України від 21 травня 1997 р. «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 р. N 22/5 (далі - Інструкція) у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обов'язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради.

Оскільки спірний заповіт було складено до набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року, а ЦК УРСР не передбачав такого положення - встановлення недійсності заповіту - мав лише положення про недійсність заповіту з підстав, коли одні із заінтересованих осіб заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (ст. 545 ЦК УРСР). Тобто, заповіт за цих обставин міг бути визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦК УРСР в редакції 1963 року недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями передбачено п.4 вказаної вище постанови Пленуму, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заповіт посвідчений 30 грудня 1999 року від імені ОСОБА_4 повинен бути визнаний недійсним, оскільки заповіт від імені ОСОБА_4 30 грудня 1999 року у виконкомі Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області не посвідчувався.

В силу статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 41, 525, 534, 531 ЦК УРСР 1963 року, Пленумом Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Гупалівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, Державний нотаріус Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Нестеренко І.В. про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений 30.12.1999 року від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 30.12.1999 року та зареєстрований за № 95.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243 грн.60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.Г. Остапенко