Справа № 308/3642/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Шкіря І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 09 червня 2008 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 49/7-08, згідно якого останній отримав кредит у сумі 110000 грн. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (виступає правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого на користь останнього відступлено право грошової вимоги, в тому числі за договором про іпотечний кредит № 49/7-08 від 09 червня 2008 року. У звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором станом на 20 березня 2015 року він має заборгованість у розмірі 396554.74 грн., з яких: за кредитом 110000 грн.; по відсотках 138779.73 грн.; по пені за останній календарний рік 147775.01 грн. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором з ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 169-12/08 від 09 червня 2008 року, відповідно до якого остання поручилася за виконання боржником умов кредитного договору та зобовязалася солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі зобовязань, передбачених кредитним договором. Просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 396554.74 грн., з яких: за кредитом 110000 грн.; по відсотках 138779.73 грн.; по пені за останній календарний рік 147775.01 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву відповідно до якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася. Її представник адвокат ОСОБА_3 подав до суду письмову заяву відповідно до якої просить розглянути справу без його та ОСОБА_2 участі, у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 просить відмовити. У письмових запереченнях проти позову представник відповідачки зазначив, що за кредитним договором від 09 червня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит з терміном погашення до 08 червня 2014 року, поручителем якого виступила ОСОБА_2 згідно договору поруки. Строк виконання основного зобовязання за кредитним договором настав 08 червня 2014 року. Позивач звернувся з письмовою вимогою про дострокове повернення кредиту до ОСОБА_2 лише 02 березня 2015 року, тобто майже через девять місяців після строку виконання основного зобовязання, а до суду з позовом до боржника і поручителя 20 березня 2015 року, хоча мав таке право по відношенню до ОСОБА_2 тільки до 08 грудня 2014 року. А тому, на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, просить у задоволенні позову в частині, що стосується вимог позивача до ОСОБА_2, як поручителя, відмовити у звязку з припиненням поруки.

Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, 09 червня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 49/7-08, згідно якого останній отримав кредит у сумі 110000 грн. на умовах, передбачених цим договором, зі сплатою 20 % річних і кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків за ним не пізніше 08 червня 2014 року (а.с. 5-7).

09 червня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 169/12-08, згідно якого ОСОБА_2, як поручитель, поручається за виконання ОСОБА_1 обовязків, які виникли на підставі договору про іпотечний кредит (а.с. 11).

Станом на 20 березня 2015 року у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість за договором про іпотечний кредит перед позивачем в розмірі 396554.74 грн., з яких: за кредитом 110000 грн.; по відсотках 138779.73 грн.; по пені за останній календарний рік 147775.01 грн. (а.с. 35).

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір про відступлення прав вимоги.

Внаслідок укладення указаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 49/7-08 від 09 червня 2008 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_1 (а.с. 12-22, 34).

02 березня 2015 року позивач звернувся до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вимогою про дострокове повернення кредиту (а.с. 36, 37).

Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

Згідно з ст. 629 ЦПК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Крім цього, згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, та полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором.

Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителя.

Враховуючи наведене, на вказані строки не поширюється положення частини пятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин.

Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом.

В укладеному договорі поруки із ОСОБА_2 не встановлено строк його дії.

Умова договору поруки (пункт 13) про те, що строк дії договору з моменту підписання до повного погашення зобовязань по договору про іпотечний кредит, в забезпечення якого надана порука, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки така суперечить частині першій статті 251 ЦК України та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 18 липня 2012 року. ОСОБА_4 прийнята з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в ній є обовязковими для всіх судів України (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Як встановлено судом, з вимогою про дострокове повернення кредиту до відповідачки ОСОБА_2 позивач звернувся 02 березня 2015 року, а з даним позовом згідно вхідного штемпелю суду 31 березня 2015 року.

Зважаючи на вищевикладене, а також на те, що у договорі поруки не встановлено строк її дії, а строком виконання основного зобовязання є 08 червня 2014 року, і враховуючи те, що позивач на протязі шести місяців після закінчення основного зобовязання не предявив вимоги до поручителя, такий договір поруки припинив свою дію.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові № 6-170цс13 від 17 вересня 2014 року, і такий висновок є обовязковим для всіх судів.

З урахуванням викладених вище обставин, позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до поручителя ОСОБА_2 про солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням є безпідставними та необґрунтованими, а тому суд вважає, що у задоволенні цих вимог слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором про іпотечний кредит в розмірі 396554.74 грн., з яких: за кредитом 110000 грн.; по відсотках 138779.73 грн.; по пені за останній календарний рік 147775.01 грн.

Судові витрати в частині сплаченого позивачем судового збору в сумі 3654 грн. слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 546, 559, 610-612, 629, 1054 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 49/7-08 від 09 червня 2008 року в розмірі 396554 (триста девяносто шість тисяч пятсот пятдесят чотири) гривні 74 копійок, з яких: за кредитом 110000 грн.; по відсотках 138779.73 грн.; по пені за останній календарний рік 147775.01 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні сплаченого судового збору.

Рішення можебути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.