Справа № 459/5054/14 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/2830/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца&nbsp; Ю.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

позивача ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3, представника Вищого професійного училища №11 ОСОБА_4 та директора Вищого професійного училища №11 ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Вищого професійного училища №11 та третьої особи ОСОБА_5 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Вищого професійного училища №11, з участю третьої особи - директора Вищого професійного училища №11 ОСОБА_5, про поновлення на роботі, -

встановила:

20 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому, з урахуванням подальших доповнень та змін до позовних вимог, просить визнати незаконним та скасувати наказ директора Вищого професійного училища (далі ВПУ) № 11 м. Червонограда Львівської області за № 37-к від 23.10.2014 року про звільнення його з роботи з посади заступника директора з навчально-виховної роботи, поновити його на цій посаді, стягнути з відповідача на його користь 14359,35 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог послався на те, що мотиви його звільнення, зазначені у наказі № 37-к від 23.10.2014 року, не відносяться до порушення трудової дисципліни; на суб'єктивне та упереджене ставлення до нього з боку директора училища, оскільки згідно з протоколом № 4 первинної профспілкової організації ВПУ № 11 м. Червонограда Вільної профспілки освіти і науки України відмовлено у задоволенні подання директора училища щодо надання згоди на його звільнення; на відсутність у наказі про звільнення правової норми, яку він порушив.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Судом постановлено скасувати наказ Вищого професійного училища №11 від 23.10.2014 року №37-к «Про звільнення з роботи заступника директора з НВР ОСОБА_2», поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Вищого професійного училища №11 з 23.10.2014 року, а також стягнути з Вищого професійного училища №11 на користь ОСОБА_2 14359,35 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення суду оскаржили відповідач, Вище професійне училище № 11 та третя особа - директор Вищого професійного училища №11 ОСОБА_5 апеляційних скаргах апелянти, кожен окремо, посилаються на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, вирішення спору без повного і всебічного з'ясування обставин справи, без належної оцінки всіх доказів. Апелянти зазначають, що суд першої інстанції поспішно та необґрунтовано визнав показання свідка ОСОБА_6 неправдивими, оскільки такими потрібно було визнати показання свідка ОСОБА_7 Крім того стверджують, що судом не взято до уваги докази які були надані відповідачем та не були долучені до матеріалів справи. Зазначають, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів щодо спричинення йому моральних страждань. Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ( том 1 а.с. 261-264, том.2 а.с. 12-16, 20-24).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 та директора Вищого професійного училища №11 ОСОБА_5 на обґрунтування апеляційної скарги, позивача ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3в заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання : чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження , які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.27 постанови від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", на підставі п.1 ст.41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами.

Судом встановлено, що з вересня 1998 року позивач працював на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи ВПУ № 11 та згідно з п.1 наказу ВПУ № 11 від 23.10.2014 року № 37-к «Про звільнення з роботи заступника директора з НВР ОСОБА_2» його звільнено із займаної посади 23.10.2014 року за одноразове грубе порушення трудових обов'язків на підставі п.1 ст. 41 КЗпП України (т.1 а.с.8,12-13).

Підставою для видачі наказу про звільнення позивача з роботи стали: протокол № 2 від 26.09.2014 року «Про висловлення недовіри колективу до заступника директора з навчально-виховної роботи», наказ № 116 від 15.09.2014 року ВПУ № 11 м. Червонограда «Про забезпечення безпеки учасників навчально-виховного процесу, працівників, мешканців гуртожитку, території училища в умовах особливого періоду», посадова інструкція, пояснювальна записка ОСОБА_2 від 29.09.2014 року, розклад роботи гуртків, розклад роботи спортивних секцій, доповідні записки: сторожів ОСОБА_6 та ОСОБА_8, охоронця ОСОБА_9, майстрів виробничого навчання ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, учня групи № 51-52 ОСОБА_16, техніка училища від 18.09.2014 року, довідка від 26.09.2014 року.

Виходячи з оспорюваного наказу, одноразовим грубим порушенням позивачем своїх трудових обов'язків є те, що 25.09.2014 року, в період між 16:00-17:00 год., позивач ОСОБА_2, старший майстер ОСОБА_7 та стороння особа з кримінальним минулим у приміщенні закрійної навчально-виробничої майстерні ВПУ № 11 м. Червонограда влаштували стрільбу з пневматичної гвинтівки у бік вхідних дверей, які виходять на загальний коридор навчально-виробничого корпусу, що створювало реальну загрозу життю та здоров'ю учнів і працівників. В цей час в приміщенні училища, в тому числі і в навчально-виробничих майстернях знаходились майстри виробничого навчання, викладачі, керівники гуртків та учні, які в будь-який момент могли зайти в приміщення закрійної майстерні, де розташовані учнівська роздягальня та лаборантська майстрів, згідно з розкладом проводились уроки виробничого навчання і заняття гуртків та спортивних секцій, працювала бібліотека, проводились консультації.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем вчинення позивачем одноразового грубого порушення трудових обов'язків, факту вчинення ним пострілів з пневматичної рушниці в приміщення училища та непридатності рушниці для стрільби.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки суд дав невірну оцінку наявним у справі доказам, невірно встановив фактичні обставини справи , що призвело до невірного застосування норми матеріального права.

Так, безспірною є та обставина, що ОСОБА_2 на момент його звільнення та виникнення спірних правовідносин працювавзаступником директора з навчально-виховної роботи ВПУ № 11, а отже відносився до категорії осіб, визначених в переліку ч.1 ст.41 КЗпП України.

У відповідності до посадової інструкції №196 заступника директора училища з навчально-виховної роботи, затвердженої 05.05.2011р.(т.1а.с.37-40),останній підпорядковується директорові ВПУ, у своїй діяльності, поряд з іншими законами і нормативними документами, зазначеними у п1.6. інструкції, керується Статутом вищого професійного училища №11, положеннями "Про організацію охорони праці та порядок розслідування нещасних випадків", та згідно посадових обов'язків відповідає за організацію в училищі правовиховної роботи(правова освіта, профілактика правопорушень), вживання необхідних заходів щодо створення безпечних і нешкідливих умов, виконання санітарно-гігієнічних норм і вимог з охорони праці під час проведення позакласних і поза училищних заходів та відповідав за інші питання щодо створення безпечних і нешкідливих умов праці в училищі (п.п.3.10.,3.21.,3.22.,3.24,3.25,3.31). Крім того, до його компетенції відносилось і питання здійснення контролю за дотриманням Правил внутрішнього трудового розпорядку в навчальних приміщеннях та учнівському гуртожитку (п.п.4.7).

Згідно п.5 Посадової інструкції заступник директора з навчально-виховної роботи несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання Статуту училища, за недотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку училища, за невиконання законних розпоряджень директора училища та інших локальних нормативних актів.

Згідно п.п.м) п.3.5 розділу 3 Статуту ВПУ № 11 учні і слухачі ВПУ мають право на безпечні і нешкідливі умови навчання та праці. А відповідно вимогам: п.п.д) п.4.7 цього ж Статуту працівники ВПУ зобов'язані дотримуватись технологічної дисципліни, вимог до охорони праці, безпеки праці та виробничої санітарії; п.п.ж) виконувати вимоги Статуту та правил внутрішнього розпорядку(т.1 а.с.134-142).

Положеннями пункту 4.9 Статуту передбачено, що педагогічні працівники ВПУ несуть дисциплінарну, адміністративну, кримінальну відповідальність відповідно до законодавства України.

У відповідності до умов Колективного договору між адміністрацією Вищого професійного училища №11 м.Червонограда та первинною профспілковою організацією працівників ВПУ №11, адміністрація зобов'язується: п.5.1. забезпечити своєчасне виконання заходів щодо забезпечення нормативів безпеки та гігієни праці і виробничого середовища, створення безпечних та нешкідливих умов праці, підвищення існуючого рівня охорони праці(т.1а.с.145-161).

Згідно вимог п.п.б), г), і) п.3.1 Правил трудового внутрішнього розпорядку ВПУ №11 (далі Правила), працівники училища зобов'язані дотримуватись дисципліни праці-основи порядку в училищі, утримуватись від дій, що заважають іншим працівникам виконувати свої трудові обов'язки, своєчасно і точно виконувати накази та розпорядження адміністрації, дотримуватись вимог техніки безпеки і охорони праці, то що. Педагогічні працівники училища несуть повну відповідальність за життя і здоров'я учнів. А згідно п.4.1 цих Правил адміністрація ВПУ забезпечує суворе дотримання трудової і виробничої дисципліни, законодавства про працю, правила охорони праці, та несе відповідальність за життя і здоров'я працівників та учнів під час перебування їх в училищі і участі у заходах, які організовуються і проводяться училищем. (т.1 а.с.162-172).

У відповідності до положень п.7.1 Правил за порушення трудової дисципліни адміністрація училища накладає стягнення: а)догана, б) звільнення. Дисциплінарне стягнення накладає директор училища, а також посадові особи органів освіти в межах наданих їм повноважень.

У відповідності до приписів наказу директора ВПУ №11 від 15.09.2014 року за №116 "Про забезпечення безпеки учасників навчально-виховного процесу, працівників, мешканців гуртожитку, території училища в умовах особливого періоду" зазначених в п.1.5, дозвіл на вхід сторонніх осіб в приміщення надає директор училища або особа, яка виконує його обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи та безспірно встановлено судом першої інстанції 24.09.2014 року в приміщення Вищого професійного училища № 11 м. Червонограда прийшов громадянин ОСОБА_13, який приніс із собою у вказаний навчальний заклад пневматичну рушницю з метою знайти майстра, щоб перевірити її справність. При цьому ОСОБА_2, з'ясувавши у ОСОБА_13 ціль його перебування на території училища, яка очевидно не була пов'язана з навчально-виробничим чи виховним процесом училища та носила приватний характер, в супереч положенням наказу директора ВПУ №11 від 15.09.2014 року за №116 "Про забезпечення безпеки учасників навчально-виховного процесу, працівників, мешканців гуртожитку, території училища в умовах особливого періоду" запропонував останньому прийти в училище для випробування рушниці на наступний день.

Позивач ОСОБА_2 не заперечив тих обставин, що 25.09.2014 року близько 17 години з його відому ОСОБА_13 вдруге безперешкодно зайшов в приміщення училища та за сприяння ОСОБА_2 і за його безпосередньої участі в приміщенні закрійної майстерні, де розташовані учнівська роздягальня та лаборантська майстрів, в присутності майстра ОСОБА_7 вчинив дії щодо перевірки справності пневматичної рушниці на предмет її придатності для стрільби.

Не дивлячись на те, що сам ОСОБА_2 в суді заперечує факт здійснення ним пострілів з рушниці, з чим фактично погодився і суд першої інстанції, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо недоведеності цих обставин необґрунтованими.

Зокрема, пояснення самого ОСОБА_2 щодо обставин пострілів є непослідовними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, даючи пояснення слідчим органам як свідок 26.09.2014 року, ОСОБА_2 підтвердив, що здійснив в приміщенні майстерні з цієї рушниці два постріли в картон(а.с.52), однак в подальшому став заперечувати цю обставину..

Ці його пояснення узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_6, який в судовому засіданні 03.02.2015р. ствердив, що 25.09.2014 року близько 17 години він зайшов в приміщення закрійного цеху, та знаходячись в дверях особисто бачив, як ОСОБА_2 в присутності сторонньої особи (ОСОБА_13) та майстра ОСОБА_7 здійснив постріли з рушниці по мішені в бік відкритих навстіж дверей в його напрямку. (т.1 а.с.206-207).

Ці його пояснення співпадають і зі змістом його доповідних записок директору училища від 25.09.2014 та 20.10.2014 р., є послідовними та не викликають сумніву у своїй об'єктивності.

Підстав не довіряти цим свідченням ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено, судом першої інстанції в своєму рішенні не зазначено та не дано їм жодної оцінки. Не вказує на такі обставини і сам позивач, а тому суд першої інстанції безпідставно не взяв їх до уваги при вирішенні спору.

Та обставина, що інші особи не бачили та не чули самих пострілів не свідчить про те, що такі не вчинялись.

Показання свідка ОСОБА_7 про те, що він вийшов із класу, та не бачив і не чув пострілів, а також заперечення ОСОБА_2 що до вчинення ним пострілів з посиланням на несправність рушниці, слід оцінювати критично, як такі що скеровані на уникнення цих осіб відповідальності за вчинене.

До того ж, твердження про несправність рушниці спростовується експертним висновком науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління МВС України у Львівській області за №5/1381 від 07.11.2014 р. за результатами проведення судової балістичної експертизи, відповідно до яких представлена на досліджена гвинтівка є пневматичною калібром 4,5 мм іноземного виробництва придатна до стрільби (184-185).

Не заслуговують на увагу і пояснення позивача ОСОБА_2 про те, що він вказану рушницю планував придбати для училища з метою подальшого використовувати в учбовому процесі з навчання військової підготовки, оскільки він не вчинив для цього жодних правових дій в межах своїх повноважень для вирішення цього питання.

Таким чином, наявні у справі докази та фактичні обставини справи, в сукупності з системним аналізом нормативних документів, які регламентують діяльність ОСОБА_2, якзаступника директора з навчально-виховної роботи ВПУ № 11, свідчать про те, що ОСОБА_2, діючи всупереч положенням правових норм з охорони праці та безпеки життєдіяльності училища, передбачених п.п.б), г), і) п.3.1, п.4.1 Правил трудового внутрішнього розпорядку ВПУ №11; п.5.1. Колективного договору між адміністрацією Вищого професійного училища №11; п.п.д) п.4.7 Статуту ВПУ № 11; п1.6. п.4.7 інструкції заступника директора училища з навчально-виховної роботи; п.1.5 наказу № 116 від 15.09.2014 року ВПУ № 11 свідомо допустивши в учбове приміщення училища, без дозволу директора училища, сторонню особу із пневматичною рушницею, яка з очевидністю є травмуючим засобом, та, при випробуванні вказаної рушниці вчинив дії, які створювали реальну загрозу здоров'ю оточуючих, допустив тим самим грубе порушення своїх трудових обов'язків, а тому наказ ВПУ № 11 від 23.10.2014 року № 37-к «Про звільнення з роботи заступника директора з НВР ОСОБА_2» видано директором училища за наявності достатніх фактичних і правових підстав, визначених ч.1 ст.41 КЗпП в межах своєї компетенції, а от же необґрунтовано визнаний судом першої інстанції незаконним.

Та обставина, що профспілковим комітетом ВПУ № 11 відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2, не свідчить про недотримання відповідачем процедури звільнення.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги Вищого професійного училища №11 та третьої особи ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Вищого професійного училища №11, за участі третьої особи - директора Вищого професійного училища №11 ОСОБА_5, про поновлення на роботі відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Бойко С.М.

Береза В.І.