Справа № 583/190/15-ц
24 лютого 2015 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого Плотникова Н.Б.
при секретарі Логвиненко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом
про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
26 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житлом, належним ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору дарування від 25.12.2013 року ОСОБА_1 належить житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1. Разом з позивачкою (ОСОБА_1) в даному житловому будинку проживає її донька ОСОБА_3 З 1995 року по 26.08.2012 року ОСОБА_1 проживала у цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 07.04.1995 року бабуся позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4, яка була на той час власником спірного житлового будинку, дозволила зареєструватися ОСОБА_2 в ньому. На початку 2012 року сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалося, та 26.08.2012 року ОСОБА_2 забрав з будинку особисті речі і виїхав в іншу місцевість та став проживати в будинку своїх батьків в м. Буринь по вул. Піонерській, 10, Сумської області, з новою дружиною і вести спільне господарство. Починаючи з 26.08.2012 року відповідач жодного разу не з'являвся та не проживав в АДРЕСА_1, участі в утриманні, поточному ремонті помешкання, оплаті комунальних послуг не приймає. Будь якої домовленості між позивачкою та її донькою з відповідачем про збереження за останнім житлової площі, в період його відсутності, не було. Оскільки відповідач не проживає у спірному будинку більше року без поважних причин, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1.
Позивачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити і визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ч.5 ст.74 ЦПК України, справа розглядається в порядку заочного провадження.
Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 15.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №5849, належить житловий будинок з господарчими спорудами, розташований на земельній ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування від 15.12.2003 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2367584 від 21.12.2003 року.
Таким чином, на даний час власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є позивач - ОСОБА_1
Встановлено, що договори найму житлового приміщення відповідачем ОСОБА_2 з власником будинку ОСОБА_1 не укладалися.
Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме, дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Встановлено, що в будинку АДРЕСА_1, зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією будинкової книги.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
За змістом ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з ч.4 ст.156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що положення ч.2 ст.405 ЦК України поширюється і на тих членів сімї власника житла, які припинили з ним сімейні відносини.
Судом встановлено, що колишній співмешканець позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 починаючи з серпня 2012 року і по даний час без поважних причин у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, що підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Охтирської міської ради від 21.01.2015 року за № 42.
Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали деякий час як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, однак починаючи з осені 2012 року відповідач виїхав з домоволодіння по АДРЕСА_1 та не проживає там.
Згідно ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2. більше одного року без поважних причин був відсутній і не проживав у АДРЕСА_1, а тому втратив право користування даним житлом.
Згідно ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати в розмірі 243,60 грн.
На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 383, 405 ЦК України, ст. 72, 156 ЖК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Плотникова Н.Б.