Справа №: 398/4268/15-ц
"25" грудня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.,
при секретарі Черкасовій Ж.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з позовною заявою, де просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 82 по вул. Культурна в м. Олександрія Кіровоградської області.
Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку № 82 по вул. Культурна в м. Олександрія Кіровоградської області, згідно договору дарування №4653/27с.254 від 02.04.2004 року посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 14.04.2004 року. Відповідач з зареєстрований в даному будинку, але з 1998 року в ньому не проживає, не несе ніяких витрат по його утриманню, не відноситься до нього як до свого помешкання.
Так як відповідач не виконує обовязки по утриманню житлового будинку та оплаті комунальних послуг, а у позивача не має достатньо коштів для утримання житла, виникла необхідність оформити субсидії на комунальні послуги, а та обставина, що відповідач зареєстрований в належному їй будинку не дає їй права скористуватися зазначеними пільгами, суттєво погіршує житлові умови, створює перешкоди в користуванні будинком в зв'язку з чим вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, порушує її право на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним її майном відповідно до ст. 150 ЖК України.
ОСОБА_1 посилається на ч.2 ст.405 ЦК України та просить з врахуванням того, що відповідач, як член сімї не користується житлом, визнати його втратившим право користування житловим будинком.
В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, з врахуванням думки представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України).
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Судом встановлено наступне.
Згідно договору дарування №4653/27с.254 від 02.04.2004 року посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 14.04.2004 року, позивачу належить на праві власності житловий будинок № 82 по вул. Культурна в м. Олександрія Кіровоградської області.
Згідно довідки №304 від 27.08.2015 та акту від 19.08.2015 року завіреного головою квартального комітету №3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в житловому будинку № 82 по вул. Культурна в м. Олександрія Кіровоградської області., але за вказаною адресою не проживає з 1998 року.
Таким чином, суд вважає встановленим, що з 1998 року відповідач не проживає в житловому будинку № 82 по вул. Культурна в м. Олександрія Кіровоградської області, що перешкоджає позивачу вільно, на свій розсуд, розпоряджатися належним їй на праві приватної власності будинку, відповідно до ст. ст. 319, 383 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України.
Членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116, 157 ЖК України, або ж в порядку ст.405 ч.2 ЦК України, згідно якої член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд вважає, що маються підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України викладеного у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про визнання особи втративши право користування жилим приміщенням, розглядається відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст., ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України.
Керуючись ст., ст. 11, 59, 60, 61, 209, 212 - 215, 218, 224 226, 228 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловом будинком № 82 по вул. Культурна в м. Олександрія Кіровоградської області.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя