ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/369/14-ц
Провадження № 2/362/57/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Орди О.О.,

при секретарі -Хоменко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа: Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» про звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся з позовом до відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення з них солідарно заборгованості за кредитним договором № 50002662 від 02.12.2011 року в сумі 96273, 23 грн, збитків в розмірі 14506,31 грн, штраф у розмірі 43 318,56 грн, пеню у розмірі 373,50 грн та 3% річних у розмірі 277,91 грн, стягнення з ОСОБА_1 основної суми заборгованості за додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 50002662 від 02.12.2011 року в розмірі 3 245,19 грн, пеню у розмірі 76,20 грн та 3% річних у розмірі 22,86 грн та звернення стягнення на автомобіль марки Volkswagen Polo, 2011 року випуску шляхом вилучення його на користь ТОВ «Порше мобіліті» та подальшого продажу його з публічних торгів на умовах визначених у договорі застави транспортного засобу № 50002662 від 06.12.2011 року

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 03 грудня 2014 року за клопотанням представника позивача в якості співвідповідачів було залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Позивачем було збільшено розмір позовних вимог, та пред'явлено позовні вимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Polo, 2011 року випуску між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та договору купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Polo, 2011 року випуску між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно заборгованості за кредитним договором № 50002662 від 02.12.2011 року в сумі 96273, 23 грн, збитків в розмірі 14506,31 грн, штраф у розмірі 43 318,56 грн, пеню у розмірі 373,50 грн та 3% річних у розмірі 277,91 грн, стягнення з ОСОБА_1 основної суми заборгованості за додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 50002662 від 02.12.2011 року в розмірі 3 245,19 грн, пеню у розмірі 76,20 грн та 3% річних у розмірі 22,86 грн та звернення стягнення на автомобіль марки Volkswagen Polo, 2011 року випуску шляхом вилучення його на користь ТОВ «Порше Мобіліті» та подальшого продажу його з публічних торгів на умовах визначених у договорі застави траснпортного засобу № 50002662 від 06.12.2011 року

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 06.04.2015 року за ініціативою суду залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк»

20.08.2015 року представником позивача подано змінену позовну заяву до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ПАТ «ПроКредит Банк» в якій позивач просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за кредитним договором № 50002662 від 02.12.2011 та додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 50002662 від 02.12.2011 в сумі 333, 108, 28 грн звернути стягнення на автомобіль марки Volkswagen Polo, 2011 року, що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом вилучення його на користь ТОВ «Порше Мобіліті» та подальшого продажу його з публічних торгів на умовах визначених у договорі застави траснпортного засобу № 50002662 від 06.12.2011 року

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 листопада 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 50002662, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 115 293,49 грн що еквівалентно 14 365,00 доларів США строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки Volkswagen, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, 2011 року випуску а ОСОБА_1 зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит в повному обсязі. 12.11.2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору згідно якого позивачем надано відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 3 765,32 доларів США в еквіваленті в гривні 30 220,46 грн а останній зобов'язаний повернути отриману суму додаткового кредиту та сплатити відсотки за його користування у строки та в розмірі відповідно до графіку погашення кредиту, цільове призначення додаткового кредиту: сплата страхових платежів за договором № 28-0199-РМ2-12-001129 від 07.12.2012 року. Крім того ОСОБА_6 виступила поручителем ОСОБА_1.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено 06.12.2011 року договір застави транспортного засобу № 50002662 згідно якого ОСОБА_1 передав в заставу автомобіль Volkswagen Polo, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, чорного кольору, заставною вартістю 135 639, 40 гривень зобов'язавшись без попередньої письмової згоди заставодержателя не здійснювати будь-яких дій, пов'язаних із зміною права власності на предмет застави, а також дій, пов'язаних з передачею предмета застави третім особам, в тому числі в тимчасове користування

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 порушив виконання взятих на себе зобов'язань, у зв'язку із чим має кредитну заборгованість станом на 03.06.2015 р. в сумі 247 051,19 грн., заборгованість за додатковою угодою в розмірі 22957,28 грн, штраф у розмірі 43 318,19 грн, пеню у розмірі 1 707,87 грн та 3% річних у розмірі 508,44 грн, збитків 14506,31 а загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Порше Мобіліті» складає 333 108, 28 грн, на вимогу кредитора не здійснив повернення суми кредиту із належними до сплати сумами, відчужив без згоди заставодержателя предмет застави ОСОБА_5, який в свою чергу відчужив спірний автомобіль ОСОБА_3, у зв'язку із чим останній набув права власності на переданий в заставу автомобіль, про що йому видано свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 06.11.2013 р. ВРЕР м. Надвірна, просить про задоволення уточнених позовних вимог.

04.09.2015 року представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилась, надіславши заяву про слухання справи за її відсутності, згідно заперечень які містяться в матеріалах справи представник відповідача не заперечувала проти звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, в надісланих запереченнях просив відмовити в задоволенні позову оскільки згідно ст. 388 ЦК України він є добросовісним набувачем оскільки не був обізнаний з тією обставиною, що автомобіль перебуває у заставі позивача, а отже підстав для задоволення позову не має, також просив слухати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлялася про місце та час розгляду справи, письмових заперечень не надсилала.

Представник третьої особи ПАТ «ПроКредит Банк» в судове засідання не з'явився, в письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду просив слухати справу за відсутності представника ПАТ «ПроКредит Банк», просили відмовити в задоволені позову в частині звернення стягнення на спірний автомобіль, оскільки між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 укладено рамкову угоду відповідно до якої АТ «ПроКредит Банк» здійснив кредитування позичальника, в забезпечення виконання зобов'язань якого ОСОБА_1 передав в заставу спірний автомобіль на підставі договору застави рухомого майна від 29.01.2013 року, перед укладенням якого перевірено відсутність запису в державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом від 29.01.2013 року № 39812220, а отже АТ «ПроКредит Банк» має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок цього автомобіля

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що 02.12.2011 р. між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50002662, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в сумі 115 293 грн. 43 коп, що еквівалентно 14 365, 00 доларів США строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля VOLKSWAGEN Polo Sedan, номер кузова НОМЕР_1, 2011 року випуску, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит у повному обсязі згідно графіка платежів, який є частиною договору.

Відповідно п. 3.2-3.4 розділу 3 договору сторони дійшли згоди щодо випадків дострокового повернення кредитних коштів на вимогу кредитодавця або права вимагати дострокового розірвання кредитного договору, в тому числі в разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) за повернення кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць, а також щодо наслідків порушення позичальником взятих на себе кредитних зобов'язань у виді нарахування пені, штрафів, розміри яких визначені п.п. 8.1-8.5 розділу 8 Договору.

Також ОСОБА_2 виступила поручителем ОСОБА_1 яка ознайомлена з умовами кредитного договору, про що свідчить її підпис на кожній сторінці кредитного договору.

Крім того, позивач надав відповідачеві додатковий кредиту розмірі 3 765,32 доларів США, в еквіваленті в гривні 31 101,54 грн, призначенням як оплата страхових платежів за Договором страхування № 28-0199-РМ2-12-001129 від 07.12.2012 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 06.12.2011 р. між сторонами був укладений договір застави, за умовами якого ОСОБА_1 передав в заставу ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» автомобіль марки VOLKSWAGEN Polo, номер кузова НОМЕР_1, чорного кольору, 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_3, вартістю 135639, 40 грн., зобов'язавшись без попередньої письмової згоди заставодержателя не здійснювати будь-яких дій, пов'язаних із зміною права власності на предмет застави, а також дій, пов'язаних з передачею предмета застави третім особам, в тому числі в тимчасове користування (п.п.1.7, 2.3.4 Договору застави).

Згідно п.2.3.4. договору застави, ОСОБА_1, без згоди з позивачем не мав права змінювати права власності на предмет застави. За порушення цих вимог, відповідно до п.4 договору застави, позивач має право звернути стягнення на предмет застави.

Вказаний договір посвідчений нотаріально 06.12.2011 р. та 13.12.2011 р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про заборону відчуження автомобіля легкового VW Polo Sedan 1,6 I benzin, чорного кольору, 2011 року випуску, об'єм двигуна -1598 куб. см, номер об'єкта НОМЕР_1, номер державної реєстрації (витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 46727212 від 03.04.2015 р.)

На виконання умов кредитного договору № 50002662 від 02.12.2011 року позивачем ОСОБА_1 направлялися рахунок - фактура № 00105935 від 02.07.2013 р., № 00111466 від 02.08.2013 р., № 00120785 від 03.09.2015 р., № 00127568 від 02.10.2013 р., № 00134465 від 04.11.2013 р., № 00141212 від 03.12.2013 р щодо погашення суми кредиту та процентів за користування кредитом, оплату за якими відповідачем в порушення взятих на себе зобов'язань здійснено не було.

Також позивачем здійснено нагадування відповідачу про несплату кредитних платежів, у зв'язку із чим нараховано пеню за невиконання кредитних зобов'язань у встановлені строки та штрафи за вимоги щодо оплати кредитних платежів, а також за вих№ 50002662 від 05.11.2013 р. вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яке також задоволено не було.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст.526, 530, 610 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, дане зобов'язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язання.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ч.1 ст.548 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором.

За нормами ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню з нього в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином ОСОБА_2 несе солідарну і повну відповідальність за зобов'язаннями ОСОБА_1 згідно із положеннями Договору та приписами чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно зі ст.589, ч.1 та 2 ст.590, ч.1 ст.591 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань, забезпеченого заставою у разі передання заставодавцем предмета застави іншій особі без згоди заставодержателя, якщо одержання згоди було необхідним. Заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань забезпеченого заставою, якщо вимога не буде задоволена - звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави.

Згідно ч.1, 4 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Відповідно до ст. 19, 20 ЗУ «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Відповідно д ст. 17 ЗУ «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користуванні іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяжень, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Також передбачено обов'язок боржника негайно письмово повідомити обтяжувала про намір реалізації предмета застави.

Згідно наданих відповідачем ОСОБА_3 документів, які узгоджуються із документами, надісланими Начальником Надвірнянського ЦНПпзВАТТЗ 19.11.2014 р. власником автомобіля VOLKSWAGEN Polo Sedan 1,6 I benzin, чорного кольору, 2011 року випуску, об'єм двигуна -1598 куб. см, номер об'єкта НОМЕР_1 на даний час є ОСОБА_3 (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, від 06.11.2013 р., НОМЕР_5, копія довідки-рахунку ААВ №600348).

За змістом ч.3, ст.9 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Згідно вимогам ст. 12 Закону України від 18 листопада 2003 року №1255-ІV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 ЦК України лише за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Таким чином посилання відповідача ОСОБА_3 про те, що він правомірно набув права власності на спірний автомобіль та є добросовісним набувачем не беруться судом до уваги, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність відомостей про обтяження спірного автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на момент купівлі-продажу ОСОБА_3 спірного автомобіля.

Отже, суд, з урахуванням того, що відповідач ОСОБА_1 по справі не виконав взяті на себе зобов'язання відповідально до умов Договору, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право на звернення до суду і спосіб захисту відповідає загальним засадам цивільного судочинства.

Разом з тим, відповідно до пункту п.5.4 договори застави транспортного засобу № 50002662 від 06 грудня 2011 року звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса.

03 грудня 2013 року Сазоновою О.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1749 про звернення стягнення на автомобіль марки Volkswagen, модель POLO, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3, колір чорний, в межах суми 120 505, 73 грн.

Виконавчий напис №1749, виданий 03 грудня 2013 року Сазоновою О.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу знаходиться на виконанні у ВДВС Васильківського МРУЮ у Київській області з 23.12.2013 року.

Однак при вирішенні справи, суд, звертає увагу, що відповідно до ст. 13 ЦК цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1). При їх здійсненні особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах (ч. 3). При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч. 4). Не допускається використання цивільних прав для неправомірного обмеження конкуренції, зловживанням монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція (ч. 5). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч. ч. 2 - 5 ст. 13 ЦК, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 16 ЦК суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч. ч. 2 - 5 ст. 13 ЦК.

Оскільки позивач захистив порушене право шляхом звернення стягнення на спірний автомобіль за виконавчим написом нотаріуса, і на підставі виконавчого написа відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на спірний автомобіль суд відмовляє у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави.

На підставі ст. ст. 526, 530, 572, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 57, 119, 120, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа: Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Орда