Провадження № 2/202/2929/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 квітня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Мороза В.П.,

при секретареві - Матухно І.А.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 498 473,09 дол. США, що в еквіваленті складає 3 982 799,99 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № 2007-ПМ-158 від 05.12.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 250 000,00 дол. США зі сплатою за користування ними відсотків, проте в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ОСОБА_2 договору поруки № 2007-ПМ/158 від 08.07.2009 року та з відповідачем ОСОБА_3 договору поруки № 2007-ПМ-158 від 05.12.2007 року у зв'язку з чим, вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволенню позову, надав суду свої письмові заперечення.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № 2007-ПМ-158 від 05.12.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 250 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування ним.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою умов зазначеного кредитного договору заборгованість за ним станом на 04.07.2013 року склала 498 473,09 дол. США, що еквівалентно 3 982 799,99 грн., в тому числі:

· заборгованість за кредитом - 200 627,77 дол. США;

· заборгованість по процентам за корисутвання кредитом - 200 127,58 дол. США;

· пеня за несваоєчасність виконання зобов?язань за договором - 97 717,74 дол. США.

Зобов'язання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ОСОБА_2. договору поруки № 2007-ПМ/158 від 08.07.2009 року та з відповідачем ОСОБА_3 договору поруки № 2007-ПМ-158 від 05.12.2007 року.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, було постановлено вирок, який набрав чинності 03.09.2013 року відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області. Вищезазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_4 05.12.2007 року діючи умисно, повторно знаходячись в приміщенні відділення «Будинок Губернатора» ПАТ КБ «ПриватБанк», який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 4, без відома та згоди ОСОБА_1 внесла завідомо неправдиві відомості в бланк кредитного договору № 2007-ПМ-158 від 05.12.2007 року про те, що остання виступає в якості кредитора по даному кредитному договору і бере на себе встановлену договором відповідальність в разі настання правових наслідків за договором, в яких ОСОБА_4 виконала підписи від імені ОСОБА_1, тим самим підробила документ та використала його для отримання кредитних грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруки, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд звертає увагу на те, що зміст вказаної норми вбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобовязання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст 554 ЦК України) та лише у випадку укладання одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Нормами чинного законодавства не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов?язання, проте, в цьому випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується, оскільки поручиелі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю. За таких обставин, кредитор має право пред?явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов?язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Отже, вимога щодо стягнення з поручителів у солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України застосована не може бути і поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки з усіма співвідповідачи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає законних підстав для задоволенню позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз