Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №317/1954/14-ц Головуючий у 1 інстанції Громова І.Б.
Провадження №22-ц/778/1413/15 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства "Світточ" на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства "Світточ" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 5.11.2008 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1, розташованої на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області строком на десять років. Згідно договору розрахунок по орендній платі проводиться один раз на рік до 20 першого числа за звітним роком місяця та оформляється відповідними актами.

З 2012 року відповідач свої зобов'язання щодо розрахунку по орендній платі виконує неналежним чином, має заборгованість в розмірі 17548 грн. 71 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд позов задовольнити.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 23 липня 2014 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1, розташованої на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 5 листопада 2008 року між ОСОБА_3. та ПП "Світточ".

Стягнуто з ПП "Світотч" на користь ОСОБА_3. заборгованість за договором оренди земельної ділянки від 5 листопада 2008 року за період з 2012 року по 2013 рік в розмірі 17548 грн. 71 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПП "Світточ" зверунлося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18 вересня 2014 року рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23 липня 2014 року у цій справі скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014р. рішення апеляційного суду Запорізької області від 18 вересня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", тощо.

За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу на праві власності та відповідно до державного акту IV-ЗП №020403 від 22 червня 2005 року, належить земельна ділянка площею 5,13 га., кадастровий №:02:002:0125, яка розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с. 7-8).

05.11.2008 року між сторонами було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на десять років, зареєстрований відповідно до вимог законодавства у ЗРФ "Центр ДЗК" 27.04.2010 року (а.с. 12-14).

Згідно з п. 11 Договору розрахунок по орендній платі проводиться один раз на рік до 20 першого числа за звітним роком місяця.

Пунктом 9 договору оренди, укладеному між сторонами, розмір орендної плати в грошовому виразі визначено у грошовому вигляді в розмірі 1980 грн., або в натуральному вигляді: зерно очищене - 2 000 кг., насіння соняшника - 100 кг., солома - безкоштовно, тракторні послуги для обробітку присадибної ділянки до 0,5 га - безкоштовно, ритуальні послуги 300 грн.

Як вбачається зі змісту додаткової угоди, укладеної між позивачем та ПП "Світточ" 20 жовтня 2011 року до Договору оренди від 05.11.2008 року, укладеного між позивачем та ПП "Світточ", за оренду земельного паю "Орендар" проводить розрахунок з "Орендодавцем" в натуральному вигляді: зерно очищене - 3000 кг., насіння соняшнику - 100 кг., солома - безкоштовно; тракторні послуги - безкоштовно, допомога на ритуальні послуги - 500 грн. (а.с. 10).

Зазначена додаткова угода до вказаного договору про зміну розміру орендної плати згідно з вимогами законодавства не є укладеною, оскільки не пройшла відповідну державну реєстрацію.

Відповідно до умов договору оренди сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов'язків договору, якщо це невиконання відбулося за обставин, які виникли після укладення договору, внаслідок невідворотних дій надзвичайного характеру, які сторона не могла ні передбачити, ні попередити прийнятими заходами (повінь, пожежа, землетрус, осідання ґрунту та інші явища природи, а також війна або військові дії, які призвели до неможливості виконання цього договору (форс-мажорні обставини).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 як на одну з підстав розірвання договору посилалась на те, що не отримала орендну плату за 2012-2013 роки.

Як вбачається з висновку Торгово-промислової палати від 17.09.2012 року та підтверджується відповідними актами, затвердженими управлінням агропромислового розвитку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, протоколом № 16 засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, внаслідок сильних морозів у січні-лютому 2012 року на площах ПП "Світточ" загинули посіви озимої пшениці на площі 240 га., а внаслідок посухи весняно-літнього періоду 2012 року на площах ПП "Світточ" загинули посіви озимої пшениці на площі 162 га., проса на площі 170 га., соняшнику на площі 176 га., кукурудзи на зерно 137 га. (а.с. 56).

Таким чином, вищевказані несприятливі погодні умови, що спричинили загибель сільськогосподарських культур на площах ПП "Світоч" станом на 25 квітня 2012 року, 21 травня 2012 року та 01 серпня 2012 року є форс-мажорними обставинами.

З огляду на викладене та відповідно до умов договору, враховуючи, що відповідач за вказаних форс-мажорних обставин не тільки не міг розрахуватись з позивачкою натуральною формою оплати, а і отримати дохід в наслідок загибелі посівів, відповідач не звільнений від сплати орендної плати за 2012 рік, проте мав право відтермінувати остаточний розрахунок до нового врожаю та звільнявся від відповідальності за несвоєчасну сплату.

Зазначені обставини були також викладені в листі Запорізької обласної державної адміністрації від 29.03.2013 року №09-Ко-0554-1 у відповіді за результатом перевірки звернення щодо виплати заборгованості за оренду земельних паїв приватним підприємством "Світточ" (а.с.61).

За змістом ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В матеріалах справи міститься платіжна відомість про сплату ПП "Світточ" орендної плати за оренду землі за 2012-2013 рік відповідно до якою, ОСОБА_3 отримала орендну плату, розмір якої відповідає п. 9 договору оренди у грошовому виразі (а.с.57). Більш того, суду надана розрахункова відомість щодо сплати оренди за 2012р., відповідно до якої позивач отримала 500 кг. зерна та 100 кг. соняшника. Підписи під зазначеними платіжною та розрахунковою відомостями позивачем не спростовані належними доказами. Посилання представника позивача на те, що позивач багато років вже нічого не підписує спростовується матеріалами справи, зокрема договором оренди землі, виданою представнику доручення, де позивач власноручно підписує зазначені документи.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Підставою для припинення права користування земельною ділянкою згідно з п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Сплата орендної плати за умовами додаткової угоди, яка є неукладеною, оскільки не пройшла відповідну державну реєстрацію, є лише правом відповідача, яке не може вказувати на порушення ним умов договору.

Довід позивача про те, що розрахункова відомість про виплату орендної плати у натуральному виразі не є належним підтвердженням її отримання, на тій підставі, що відсутні відповідні акти, є безпідставним, оскільки згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Водночас, розрахункові відомості підтверджують факт отримання позивачем орендної плати за 2012-2013 роки відповідно до п. 9 умов договору оренди землі від 05 листопада 2008 року, що засвідчено її особистим підписом.

Таким чином, у даному випадку є не систематична несплата орендної плати, а затримка у виплаті орендної плати в повному обсязі за 2012 рік , а тому договір оренди, укладений між сторонами, не може бути розірваний з підстави, яка зазначена позивачем, а саме, систематична несплата, оскільки не є обґрунтованим, і не може відповідно до п."д" ч. 1 ст. 141 ЗК України бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі.

Натомість, задовольняючи позовні вимоги позивача про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості за орендну плату, суд першої інстанції не встановив факт систематичної несплати відповідачем орендної плати за договором оренди земельної ділянки, укладеного з позивачем, належним чином не перевірив доказів, які підтверджують даний факт та не надав їм належної оцінки.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині розірвання договору оренди, укладеного між сторонами підлягає скасуванню з укладенням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для задоволення вимог про стягнення орендної плати та пені з інфляційними втратами, оскільки, як вже зазначалося вище, орендна плата за 2012 та 2013 роки, розмір якої відповідно до п. 9 договору оренди, хоча і з порушенням строку її несплати отримана позивачем.

Пеня є відповідальністю за несвоєчасну сплату орендної плати, а тому відповідно до розділу форс-мажорної обставини договору відповідач звільняється від такої відповідальності з обставин, які встановлені у ході розгляду справи, а саме погодних умов, які склалися у 2012 році.

Як на підставу розірвання договору оренди, позивач також посилається на те, що відповідач використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням, вона є захаращеною бур'яном, що виснажує землю та робить її непридатною для подальшого використання за цільовим призначенням, що фактично передбачено п. 38 зазначеного договору.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; своєчасного внесення орендної плати.

Частиною 1 ст. 32 зазначеного Закону передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно з п. ґ ч.1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Під використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням потрібно розуміти її використання з порушенням правил, передбачених ст.19 Земельного Кодексу України.

З аналізу зазначеного вбачається, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, а не власне невикористання земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, землі, які передані в оренду ПП "Світточ" є землями сільськогосподарського призначення.

Ухвалюючи рішення про розірвання договору оренди в зв'язку невикористанням за цільовим призначенням земельної ділянки та її не оброблення, суд першої інстанції посилався на лист сільського голови Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району від 24.04.2014 року №02-12-01/295, згідно якого земельна ділянка, яка є в оренді Приватного підприємства "Світточ" не використовується за цільовим призначенням, посів сільськогосподарських культур не проводиться, заходи боротьби з бур'янами не застосовуються, земельна ділянка знаходиться в занедбаному стані, до сівби не підготовлені, не засіяні, під паром не перебувають та відповідні фотографії (а.с. 33, 44-46).

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У порушення ст. ст. 213- 215, 315 ЦПК України суд не врахував, що при ухваленні рішення про дострокове розірвання договору оренди землі на підставі ст. 32 Закону України "Про оренду землі" не слід ототожнювати поняття "невикористання земельної ділянки за призначенням" та "використання земельної ділянки не за цільовим призначенням", оскільки останнє поняття застосовується до випадків, коли на земельній ділянці із певним цільовим призначенням здійснюється діяльність, яка виходить за межі відповідного цільового призначення. Використання не за цільовим призначенням передбачає дію - використання, а за невикористання (бездіяльність) не передбачається позбавлення права користування.

До того ж, матеріали справи не містять доказів, що невикористання земельної ділянки за призначенням станом на 01.04.2014 рік унеможливлює подальше використання земельної ділянки для вирощування сільськогосподарських культур. Зазначене не спростовує і надана позивачем суду довідка Дніпропетровської філії державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" ДФ ДУ "Держгрунтохорона" про результатах досліджень вибіркових пайових ділянок ПП "Світточ" Запорізького району (а.с. 154-155).

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Світточ" - задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23 липня 2014 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного підприємства "Світточ" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного підприємства "Світточ" судовий збір у розмірі 245 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: