Справа № 455/1217/14 Головуючий у 1 інстанції: Лойзик М.В.
Провадження № 22-ц/783/2966/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді: Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, ОСОБА_5, треті особи: Управління Держземагентства у Старосамбірському районі, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про визнання недійсним та зняття з реєстрації Державного акта на право власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Стрілківської сільської ради Старосамбірського району, ОСОБА_5, третіх осіб - Управління Держземагенства у Старосамбірському районі, Департаменту Державної архітектурно- будівельної інспекції у Львівській області про визнання недійсним та зняття з реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 01.11.2007 року.

Рішення суду оскаржили позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги, визнати недійсним та зняти з реєстрації Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 1 листопада 2007 р. на земельну ділянку площею 0,1822 га, яка розташована АДРЕСА_1, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, виданий ОСОБА_5 на підставі рішення позачергової сесії 5 скликання Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 15.05.2007 р. за № 127, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:07:462:00662. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

В обґрунтування апеляційної скарги вказують на те, що висновки суду не відповідають матеріалам справи та вимогам закону. Рішення Стрілківської сільської ради, на підставі якого у відповідача ОСОБА_5 виникло право на земельну ділянку, було оскаржене, так як у площу земельної ділянки, передану у власність такій, включено і додаткову площу у вигляді заїзду, яка не входила до складу землі відповідачки, а була у загальному користуванні громади села. В порядку адміністративного судочинства зазначене рішення Стрілківської сільської ради скасоване в частині передачі спірної ділянки, суд не взяв до уваги те, що ця частина земельної ділянки ОСОБА_5 не передавалась, відсутня правова підстава для видачі державного акта.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів - апелянтів, їх представника, які апеляційну скаргу підтримали, відповідача, яка таку заперечила, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідності до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 01.11.2007 року (а.с.4) ОСОБА_5 на підставі рішення позачергової сесії п'ятого скликання Стрілківської сільської ради від 15.05.2007 року № 127 є власником земельної ділянки площею 0,1822 га, що розташована у АДРЕСА_1. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 17.12.2010 року було визнано незаконним рішення Стрілківської сільської ради № 127 від 15.05.2007 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» ОСОБА_5, жительці села Лопушанка-Хомина Старосамбірського району Львівської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1822 га, яке вона використала для виготовлення технічної документації та видачі державного акту на право приватної власності на землю.

Проте постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2014 року постанова Старосамбірського районного суду Львівської області від 17.12.2010 року скасована, постановлено визнати протиправним та скасувати рішення Стрілківської сільської ради № 127 від 15.05.2007 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» тільки в частині передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки загального користування розміром 6,0 м х 22,0 м х 23,22 м х 5,8м.

Саме ця частина земельної ділянки є спірною.

Як видно з позовної заяви, заявляючи вимогу про визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 01.11.2007 р., виданого на підставі визнаного постановою суду частково протиправним рішення позачергової сесії п'ятого скликання Стрілківської сільської ради від 15.05.2007 року № 127, площею - 0,1822 га, позивачі посилались на норми ст. 378 ЦК України, ст.ст. 116,141,143 ЗК України.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції зазначив про те, що вимога позивачів про визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 01.11.2007 року площею 0,1822 га (за цільовим призначенням будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель), грунтується на твердженні про часткову протиправність рішення органу місцевого самоврядування (відносно передачі у власність ОСОБА_5 частини цієї ділянки периметром 6,0 м х 22,0м х 5,8м х 23,22м, або 134 квадратні метри). Факт прийняття рішення від 15.05.2007 року № 127 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» в межах повноважень органу місцевого самоврядування не оспорюється; відсутнє і посилання на вчинення при прийнятті згаданого рішення винних дій окремими посадовими особами чи відповідачкою ОСОБА_5; вимога про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку обгрунтовується твердженням про приєднання до ділянки ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку 134 квадратних метрів із земель загального користування.

Тому, прийшов до висновку про відсутність передбачених наведеними нормами підстав припинення права ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку. Земельною ділянкою, в т.ч. і спірною, ОСОБА_5 на підставі оспорюваного акту володіє більше семи років без порушення прав позивачів.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Статтею 378 ЦК України встановлено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

У відповідності до ст.141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Статтею 143 ЗК України встановлено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно- закідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки; д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 153 ЗК України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно п.г ч.1 ст.96 ЗК України, землекористувач зобов'язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Як видно з матеріалів справи, посилання на зазначені норми, які є підставою позбавлення права власності на земельну ділянку, відсутні.

Доводи апелянтів про те, що за наявності постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2014 року про скасування рішення Стрілківської сільської ради Старосамбірського району Львівської області № 127 від 15 травня 2007 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» в частині передачі ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки загального користування розміром 6,0м х 22,0м х 5,8м х 23,22м не існує правової підстави для видачі державного акту, не заслуговують на увагу, оскільки, як видно з рішення вищевказаного суду, обставини про порушення прав позивачів щодо користування цією частиною земельної ділянки в адміністративній справі не досліджувались, суд посилався на норми п.а ч.4 ст.83 ЗК України, згідно якої не можуть передаватись у приватну власність землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Разом з тим, як видно з викопіювання генплану с.Лопушанка-Хомина, спірна частина земельної ділянки є лише заїздом до житлового будинку ОСОБА_5 /а.с.34/, окрім того, як видно зі схеми конфігурації, наданої відповідачу земельної ділянки та дотичних до такої суміжних ділянок позивачів, - спірна частина земельної ділянки у вигляді виступу шир.6м є заїздом до ділянки ОСОБА_6, жодних перешкод у доступі зі спільного заїзду до господарства трьох позивачів не створює /а.с.38/.

Окрім того, довідкою від 17.12.2014 року Стрілківської сільської ради за підписом сільського голови та землевпорядника підтверджено, що спірна земельна ділянка 22,0 х 6,0м по АДРЕСА_1 служить тільки проїздом до житлового будинку гр. ОСОБА_5 згідно Генплану села, довідки Старосамбірської архітектури та ніяким чином не порушує права суміжних землекористувачів.

Як видно з матеріалів справи, судом першої інстанції з дотриманням вимог процесуального закону та з метою перевірки встановлених обставин та наданих доказів вчинено окрему процесуальну дію - огляд спірної земельної ділянки на предмет розташування такої та перевірки наявності порушень прав позивачів щодо користування спільним заїздом.

Таким чином, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення вчинено усі дії щодо оцінки доказів, що підтверджує законність та обґрунтованість прийнятого рішення. Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення районного суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, відповідає встановленим обставинам справи, наявним доказам , тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1ст.308, ст.ст. 313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в двадцятиденний строк з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца А.В.