АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/201/15 Головуючий в 1 інстанції Прохоренко В.В.
Категорія: 27 Доповідач: Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 24 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В.

Кутурланової О.В.

при секретарі: Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого від імені ОСОБА_3 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

27 травня 2014 року представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», який є правонаступником АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначив, що за умовами договору про надання відновлюваної кредитної лінії від 22.04.2008р. ОСОБА_6 отримав споживчий кредит в сумі 37000 доларів США із сплатою 14% річних та кінцевим строком повернення боргу до 21.04.2023 р.

Ці кредитні зобов'язання забезпечені іпотекою згідно договору, укладеного 22.04.2008р. із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5, за умовами якого останні передали в іпотеку банку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки позичальник ОСОБА_6 свого зобов'язання по сплаті визначених кредитним договором щомісячних платежів не виконав, станом на 17.01.2014р. утворилась заборгованість у розмірі 66580,27 доларів США, еквівалентних 532176,13 грн., для часткового погашення якої просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом її продажу із надання права банку укладання від свого імені договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем не нижче встановленої сторонами іпотечної вартості, із правом отримання витягу із реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених законодавством дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Застосувати заходи забезпечення збереження предмета іпотеки шляхом передачі в управління ПАТ «Укрсоцбанк» на період його реалізації та стягнути судові витрати в розмірі 2370,72 грн.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 жовтня 2014р. позов задоволений повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий від імені ОСОБА_3просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог, посилаючись на неналежне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, а також порушення норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого в забезпечення кредитів у іноземній валюті», а також не застосування судом строку позовної давності за заявою боржника щодо стягнення заборгованості щомісячних платежів за період з квітня 2008р. по квітень 2011р. право на стягнення, яких позивач пропустив без поважних причин.

Заслухавши доповідача? перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так судом встановлено, що зобов'язання за споживчим кредитом ОСОБА_6 забезпечені іпотекою згідно договору, укладеного 22.04.2008р. із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 за умовами якого останні передали в іпотеку банку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1

Задовольняючи позовні вимоги про звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки, суд виходив з того, що ОСОБА_6 порушив кредитні зобов'язання, що спричинило заборгованість станом на 17.01.2014р. у розмірі 66580,27 доларів США еквівалентних 532176,13 грн., із яких: 35818,37 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками - 25823,66 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 13227,77 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 26243,61 грн.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили кінцевий строк повернення кредиту визначений до 21 квітня 2023 року (пункти 1.1; 1.2 кредитного договору), також у п.2.4.5 договору встановлені строки виконання зобов'язань із щомісячним погашенням платежів - до 10 числа кожного місяця наступного за місяцем, передбаченим графіком та в останній день користування кредитом. Щомісячний платіж складає 206 доларів США.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Строк виконання кожного місячного зобов'язання, згідно ч.3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування ними має обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У відповідності до положень ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України, у разі порушення боржником сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст. 1050 цього Кодексу кредитор протягом всього часу дії договору (до закінчення строку виконання основного зобов'язання 21.04.2023р.) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що підлягає сплаті з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду із позовом, щомісячні платежі (із відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

В останньому випадку перебіг позовної давності починається в залежності від закінчення строку кожного із щомісячних платежів.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, позичальник останній платіж сплатив 03.10.2008р. після чого перестав виконувати щомісячні платежі, а тому у відповідності до положень п.4.4 Договору у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань, визначених п.3.3.7 (своєчасна сплата відсотків за користування кредитом) та п. 3.3.8 (своєчасно та в повному обсязі погашати кредит), протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, а у кредитора виникає право на реалізацію положень п. 3.2.3 цього договору та вимагати дострокового повернення кредиту, починаючи з 03.01.2009р.

Проте, із письмовою вимогою до іпотекодавців про усунення порушень боржника за кредитом Банк звернувся 14 квітня 2014р., яка останніми залишена без задоволення.

Позов до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення боргу позивачем поданий 27.05.2014р., де розмір заборгованості, яка підлягає погашенню за рахунок предмета іпотеки визначений станом на 17.01.2014р. за весь період невиконання позичальником свого обов'язку, тоді як строк позовної давності для вимог на стягнення щомісячних платежів за кредитом у період з часу прострочки платежів з квітня 2008р. по квітень 2011р. в розмірі 6234,37 доларів США та нарахованих відсотків за користування кредитом у цей же період в розмірі 13879 доларів США завершився.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_5, від імені якого діяв представник ОСОБА_2 подав заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення щомісячних платежів за споживчим кредитом за період з квітня 2008р. по червень 2011р., оскільки така вимога заявлена поза межами трирічного строку позовної давності.

Однак суд першої інстанції уваги на зазначені обставини справи не звернув, наведені норми права та висновки Верховного Суду України щодо застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах, викладених у постанові від 19.03.2014р. у справі № 6-20/цс14. не застосував, а тому висновок щодо звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення кредитного зобов'язання у визначеному судом розмірі, не можна визнати правильним.

Крім того, ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає в забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, і у власності останніх не значиться інше нерухоме житлове майно. Загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв.м. для квартири.

З наданих письмових доказів вбачається, що предметом іпотеки є двокімнатна квартира, загальною площею 45,8 кв.м., яке є місцем постійного проживання майнових поручителів, та відсутні відомості про наявність у них іншого нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав.

На зазначені обставини справи суд уваги не звернув, а тому висновок про задоволення позовних вимог та звернення стягнення на предмет іпотеки суперечить наведеним вимогам законодавства.

Враховуючи викладене, ухвалене у справі рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову із наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого від імені ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 жовтня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати в розмірі 1185,36 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з часу набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: