Справа № 137/1410/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" грудня 2015 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гопкіна П.В.,

при секретарі Івановій І.О.,

за участю представника позивача-адвоката ОСОБА_1

представника відповідача - відділу ДВС Літинського РУЮ ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 та третьої особи - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Відділу Державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого майна та про визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_6 в особі свого представника ОСОБА_1 звернулась до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом оскільки не погоджується із результатами проведення прилюдних торгів, проведених 21.09.2012 року Вінницькою філією приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» з реалізації арештованого майна, зокрема садового будинку, розташованого на земельній ділянці № 821, 825, що знаходяться за адресою СТ «Садівник» Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області.

Позивач вважає, що прилюдні торги із реалізації предмету іпотеки були проведені з порушенням законодавства України, оскільки СП «ПП «Юстиція» реалізувала самочинно збудований обєкт незавершеного будівництва із відсутніми на нього правовстановлюючими документами, а державний виконавець самовільно змінив спосіб виконання виконавчого документа та здійснив стягнення на передане в іпотеку майно не перевіривши, чи є можливість накласти арешт чи стягнення на особові рахунки позивача.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 (а.с. 39) позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на зазначені у позовній заяві факти та докази.

Представник відповідача - відділу ДВС Літинського РУЮ ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, надавши свої письмові заперечення до початку судового засідання (а.с. 54-59). Суду пояснив, що реалізація арештованого майна, яке належало позивачу, як боржнику по виконавчому провадженню, проводилася відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5. Підстав для визнання прилюдних торгів недійсними не вбачає. Додатково пояснив, що діяв в порядку та у спосіби встановлені законом, оскільки 09.12.2012 р. з Вишенського ВДВС Вінницького міського управління юстиції надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження відносно ОСОБА_6 в якій було зазначено, що згідно заяви стягувача від 09.11.2011 року за боржником ОСОБА_6 зареєстровано земельну ділянку на території підвідомчій ВДВС Лінського РУЮ у Вінницькій області. В ході виконавчих дій було встановлено, що на вищезазначеній земельній ділянці знаходиться незавершене будівництво садового будинку та інші приміщення на котрі були відсутні правововстановлюючі документи. З метою належного виконання виконавчого провадження ним було проведено необхідні дії по підготовці до проведення торгів з реалізації арештованого майна. Зазначив, що позивач знала про всі дії котрі ним вчинялися, проте з ними погоджувалась та їх не оскаржувала.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5, котрий одночасно являється і представником відповідача по праві ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали і вважають не обґрунтованими, оскільки позивач не надала доказів щодо порушення її прав, а лише формально послалася на порушення вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Одночасно представником ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначені докази на спростування заявлених позивачем вимог.

Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надала суду заперечення, згідно яких, як на її думку, позивачем не надано доказів доведення факту порушення проведення прилюдних торгів, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні (а.с. 93-94).

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази та заперечення по справі, вважає за доцільне позов залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, 01.04.2010 р. ОСОБА_6 відповідно до договору позики та письмової розписки, позичила у ОСОБА_3 39 475, 50 грн., які зобовязалась повернути до 01.04.2011 р.

05.07.2010 р. в якості забезпечення виконання зобовязань за договором позики від 01.04.2010 р., між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець ОСОБА_6 та іпотекодержатель ОСОБА_3 визначили, що предмет іпотеки нерухоме майно: земельна ділянка № 821, 825 загальною площею 0,0799 га, що знаходиться за адресою СТ «Садівник» Малинівська сільська рада Літинського району Вінницької області, а також будь-яке нерухоме майно, що буде на ній збудоване (а.с.10-12).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 14.09.2011 року по справі № 2-3298/11, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, відповідно до чого стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 01.04.2010 р. та проценти за користування коштами в загальній сумі 60792, 27 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 607,92 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Вказане рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а відтак набуло законної сили 27.09.2011 року (а.с. 9).

Згідно протоколу № 07/112/12/А-1 від 21.09.2012 р. проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_6, переможцем торгів було визнано ОСОБА_4 в особі уповноваженого представника ОСОБА_8 Нерухоме майно було продане за ціною 58 000.00 грн. (а.с. 87).

Вказані прилюдні торги було проведено ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», яке було ліквідоване без правонаступництва 04.07.2014 року, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 01.09.2015 року (а.с. 49-51).

Зазначені фактичні обставини справи встановлені судом на підставі належним чином завірених матеріалів виконавчого провадження та інших матеріалів справи.

Під час ухвалення рішення у даній справі судом звернуто увагу на порядок проведення прилюдних торгів. Так, відповідно до п. 2.2 розділу 2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5,(далі Положення) прилюдні торги - продаж майна, за яким його власником стає покупець, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Положення, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою.

Частиною 3 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст. ст. 1, 2, 6, 12 Закону).

Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 р. № 68/5 (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 р. у справі № 6-174цс12).

Досліджуючи вищезазначене Положення встановлено, що процедура підготовки та реалізації арештованого майна ОСОБА_6 була дотримана належним чином.

Так, відповідно до п. 3.1 розділу 3 Положення, орган державної виконавчої служби укладає зі спеціалізованою організацією договір, яким доручає реалізацію майна спеціалізованій організації за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота. На виконання вищевказаних вимог 08.08.2012 року між ВДВС Літинського РУЮ та ПП «СП Юстиція» Вінницька філія укладено договір № 07/112/12/Ф про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештовано нерухомого майна, внаслідок якого було передано на реалізацію арештоване майно ОСОБА_6А, а саме: садовий будинок літ. "А" загальною площею 46.1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0799 га. (Вінницька область, Літинський район, територія Малинівської сільської ради, СТ Садівник № 821, 825), (а.с. 81).

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Положення, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5, зареєстрованим в Мін'юсті України 15.12.99 за № 865/4158 (зі змінами та доповненнями).

До заявки додаються:

копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження також довідка державного виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними (а.с. 62); копію акту опису й арешту майна (а.с. 18, 29); копії правовстановлювальних документів, що підтверджують право власності або право користування нерухомим майном (а.с. 13, 76), документи, що характеризують об'єкт нерухомості (копію технічного паспорта на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо) (а.с. 13, 76-79), у разі продажу об'єкта незавершеного будівництва державний виконавець додає до заявки також копію рішення про відведення земельної ділянки та копію дозволу місцевого органу виконавчої влади і (чи) органу місцевого самоврядування на будівництво (а.с. 73). Всі зазначені документи є в наявності та були долучені до заявки.

Варто зазначити, що ПП «СП Юстиція» було належним чином оголошено про проведення прилюдних торгів та надано інформацію про лот, а також проведено торги в строки встановлені розділом 4 Положення, що підтверджується витягами із системи реалізації конфіскованого та арештованого майна, зокрема: повідомленням №804609 (а.с. 213), повідомленням №446570 (.а.с 214), повідомленням № 451814 (а.с. 217) у відповідності до вимог п. 3.6 Положення. Аналогічні доводи місять повідомлення № 477 від 10.08.2012 р. (а.с. 82), повідомлення № 513 від 27.08.2012 р. (а.с. 83), повідомлення №537 від 06.09.2012 р. (а.с. 85), повідомлення № 578 від 21.09.2012 р. (а.с. 86).

Згідно п. 4.16 розділу 4 Положення, керівник спеціалізованої організації, яка проводила прилюдні торги, зазначає в протоколі відповідні суми та номери рахунків, на які переможцю потрібно внести кошти за придбане майно, та затверджує протокол у день проведення прилюдних торгів. Копії затвердженого протоколу видаються переможцю прилюдних торгів та державному виконавцю у триденний строк з моменту проведення аукціону. Вказаний пункт виконаний (а.с. 87).

Сукупність зазначених доводів дає підстави зробити висновок, що процедура реалізації арештованого майна була дотримана належним чином, що виключає можливість для визнання торгів, проведених 21.09.2012 року ПП «СП Юстиція», недійсними.

Другою підставою для визнання прилюдних торгів недійними позивач вважає дії державного виконавця, які полягають у самовільній зміні способу виконання виконавчого документу та зверненні стягнення на предмет іпотеки, оскільки, як на думку позивача, державним виконавцем не перевірено можливість накладення арешту на інше майно боржника або його особові рахунки.

Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у ч. 2 п. 45 Постанови «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 р. розяснив, що у разі якщо за судовим рішенням із відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то судом не може бути змінений спосіб виконання такого рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватись за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Порядок примусового звернення стягнення коштів із боржника врегульовано Законом України "Про виконавче провадження", зокрема, першочергово звертається стягнення на кошти які перебувають на рахунках, потім звертається стягнення на рухоме майно, а за його відсутності звертається стягнення на обєкти нерухомості.

Таким чином, перш ніж звертати стягнення на предмет іпотеки для задоволення грошових вимог стягувача-іпотекодержателя, державний виконавець має пересвідчитись у відсутності у боржника коштів чи іншого рухомого майна для погашення заборгованості.

На вказане вище представником ВДВС Літинського РУЮ ОСОБА_2 у судовому засіданні було дано розяснення про те, що 09.12.2012 р. з Вишенського ВДВС Вінницького міського управління юстиції надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження відносно ОСОБА_6 в якій було зазначено, що згідно заяви стягувача від 09.11.2011 року (а.с. 60, 61), за боржником ОСОБА_6 зареєстровано земельну ділянку на території підвідомчій ВДВС Літинського РУЮ у Вінницькій області. Ще під час відкриття виконавчого провадження Державним виконавцем Вишенського ВДВС були проведені дії по виявленню грошей на рахунках ОСОБА_6, щодо наявності рухомого та нерухомого майна боржника.

Дії стягувача ОСОБА_3 (третьої особи по справі), яка одночасно являється іпотекодержателем, розцінюються як бажання іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, оскільки боржником ОСОБА_6 було порушене зобов'язання.

При перевірці вказаної інформації державним виконавцем ВДВС Літинського РУЮ 14.12.2011 року було зроблено витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на запит органу державної влади № 34226425, відповідно до якого містяться 3 записи про обтяження на підставі договірів іпотеки різних за змістом, власником яких значиться ОСОБА_6, а згідно «запису 3» встановлено, що у власності боржника знаходиться обтяжена договором іпотеки земельна ділянка котра розташована на території Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області (а.с. 67-68).

Згідно правової позиції ВСУ у справі № 6-238/цс14 від 04.02.2015 р., виконавчі дії з реалізації предмета іпотеки, на яке звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса проводиться за спеціальним порядком відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передати на реалізацію предмет іпотеки, в ході примусового виконання рішень судів про стягнення заборгованості на користь іпотекодержателя, за умови відсутності у боржника будь-якого іншого майна, на яке можливо першочергово звернути стягнення, наявності заборгованості виключно перед іпотекодержателем. У свою чергу доводи позивача про дії державного виконавця, котрі полягали у самовільній зміні способу виконання виконавчого документа та здійснення стягнення на передане в іпотеку майно, не слід вважати протиправними, так як майно реалізоване за відсутністю іншої можливості задовольнити вимоги іпотекодержателя (котрий одночасно являється стягувачем), а законом передбачена можливість реалізації предмета іпотеки.

Не залишається без уваги той факт, що державним виконавцем ДВС Літинського РУЮ було дотримано всіх вимог Закону задля належного виконання стягнення із боржника на користь іпотекодержателя, оскільки, останнім в ході проведення виконавчих дій було встановлено, що на земельній ділянці належній боржнику знаходиться обєкт незавершеного будівництва на який відсутні правовстановлюючі документи, на що державний виконавець відправив запит в КП «ВООБТІ» про надання інформації відносно особи за якою зареєстроване майно (будівля або інше приміщення), яке розташоване на вищезазначеній земельній ділянці. У Відповідях КП «ВООБТІ» за № 1296 від 14.03.202 р. та за № 1471 від 11.05.2012 року та станом на 11.05.2012 р. інвентаризація та реєстрація права власності обєкту нерухомого манйа зазначеного за вищевказаною адресою в КП «ВООБТІ» не проводилась (а.с. 71). На запит виконавця в Малинівську Сільську раду Літинського району Вінницької області та головї кооперативу СТ «Садівник» про надання інформації щодо видачі відповідних документів, які дають право розпочати та виконувати будівельні роботи на вищезазначеній земельній ділянці, було отримано відповідь з Малинівської сільської ради № 103 від 28.03.2012 р. де було зазначено, що на протязі 2011-2012 рр. виконком сільської ради дозволу на будівництво на імя ОСОБА_6 не видавався (а.с. 72), обєднання ОГ «Садівник» не надавало ОСОБА_6 будь-яких документів щодо виконання будівельних робіт на земельних ділянках № 821, 825; рішенням правління ОГ "Садівник" за № 110 від 20.02.2001 року земельні ділянки № 821, 825 переоформлені на підставі заяв громадян із ОСОБА_9 на ОСОБА_6, на час переоформлення земельної ділянки на ній знаходилась незавершена забудова садового будинка, план якого знаходиться у ОСОБА_6 (а.с. 73).

29.05.2012 р. КП «ВООБТІ», згідно договору № 772 від 14.05.2012 року, було виготовлено технічний паспорт на садовий будинок з мансардним поверхом та погребом, господарським будівлями та спорудами, користувачем зазначено ОСОБА_6, при цьому у технічному паспорті відсутні будь - які відмітки про те, що садовий будинок є самочинно побудованим (а.с. 74, 76-79).

Стаття 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає можливість стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) подати скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник же має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Проте позивачем ОСОБА_6 не оскаржувались дії державного виконавця, що передували реалізації арештованого майна на прилюдних торгах та про які її було повідомлено належним чином, зокрема: відкриття виконавчого провадження (а.с. 66), арешт майна ОСОБА_6 та оголошення заборони на його відчуження (а.с 69,75), повернення виконавчого документа (а.с. 91). Одночасно, згідно акту опису та арешту майна від 29.06.2012 р. ОСОБА_6 не надала скарг та не зазначила будь - яких зауважень, добровільно прийнявши описане майно на відповідальне зберігання, що і підтверджується її особистим підписом (а.с. 75).

У зв'язку з цим дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження та не можуть вважатись підставною для визнання прилюдних торгів недійсними.

Третьою підставною для визнання торгів недійсними позивач визначає реалізацію обєкта незавершеного будівництва та продаж його на аукціоні без наявності правовстановлюючих документів.

У свої позовній заяві позивач вказує на ту обставину, що обєкт незавершеного будівництва був побудований свекрухою позивачки ОСОБА_10 (а.с. 4) не надавши при цьому доказів на підтвердження зазначеного вище доводу. Вказане твердження позивача також спростовується довідкою № 6/3-27 від 27.03.2012 р., виданою головою правління ОГ «Садівник ОСОБА_11, згідно якої рішенням правління обєднання громадян «Садівник» № 110 від 22.02.2001 року земельні ділянки № 821 та 825 переоформленні, згідно поданих заяв, з ОСОБА_9 на ОСОБА_6 При переоформленні на земельній ділянці знаходилась незавершена будова садового будинку. План цього будинку знаходиться у ОСОБА_6 (а.с. 73).

Згідно ч. 3 ст. 35 Земельного Кодексу України, земельні ділянки призначені для садівництва, мажуть використовуватись для зведення необхідних будинків, господарських споруд, тощо.

Згідно п. 3.38 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», дачні і садівницькі поселення розміщуються за межами населених пунктів.

Відповідно до п. 3.41 ДБН 360-92, території дачних та садівницьких поселень (районів) призначаються для організації позаміського відпочинку громадян, ведення садівницького та городницького господарства з можливістю розташування садових або дачних будинків. Садовий будинок - будівля для літнього (сезонного) використання, яка в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, установленим для житлових будинків.

Згідно протоколу про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна , що належить фізичній особі ОСОБА_6 № 07/112/12/А-1, від 21.09.2012 р., реалізовано саме садовий будинок (а.с. 34).

Відповідно до державного акту серії ЯИ № 943730 від 26.10.2010 р., про право власності на земельну ділянку, виданого на імя ОСОБА_6, цільове призначення земельних ділянок № 821 та № 825 являється ведення садівництва.

Тому, посилання позивача на те, що будинок не був прийнятий в експлуатацію, а тому право власності на нього не було зареєстроване у відповідних органах, не береться судом до уваги, оскільки вказані доводи стосуються житлових будинків, а у даному випадку йдеться про садовий будинок.

Згідно ч. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Верховний Суд України у свої постанові від 07.02.2013 р. у справі №6-174цс12 звернув увагу на те, що при вирішенні позову про визнання прилюдних торгів недійсними суду необхідно встановлювати такі факти: чи мало місце порушення вимог Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати торгів.

Аналогічні роз'яснення містяться в п. 30 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», в якому зазначено, що застосовуючи положення частини другої статті 388 ЦК про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.

Під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів. У зв'язку із цим позов про визнання публічних торгів недійсними, пред'явлений особою, права і законні інтереси якої не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, і обґрунтовані такими обставинами позовні вимоги власника про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають.

У разі наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець.

Отже, після цього майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує судового рішення, для виконання якого такі торги були проведені.

Таким чином, враховуючи викладене та вирішуючи позов в межах заявлених позивачем вимог, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів з реалізації арештованого майна, а також порушення її прав внаслідок проведення торгів.

Крім того, позивач не ставить вимог про витребування від добросовісного набувача майна, яке було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, але її вимога про визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання з прилюдних торгів майна, яке було видане переможцю торгів, пов'язана саме з припиненням права власності набувача майна за результатами прилюдних торгів.

При вирішенні даного спору суд також враховує ту обставину, що у разі визнання прилюдних торгів недійсними будуть суттєво порушені права відповідача ОСОБА_4 яка придбала нерухоме на прилюдних торгах і є добросовісним набувачем. Зокрема, являється неможливим застосувати двосторонню реституцію в даних правовідносинах та провести повторні прилюдні торги, так як ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», яке проводило прилюдні торги, ліквідоване без правонаступництва 04.07.2014 року.

Крім того реституція неможлива, оскільки з часу придбання нерухомого майна відповідачем ОСОБА_4, сталось інфляційне знецінення гривні та різкий зріст курсу долару США. Як наслідок це впливає на знецінення грошових коштів котрі були сплачені добросовісним набувачем при здійсненні купівлі, що у свою чергу може завдати збитку останній у значному розмірі.

Керуючись, ст.ст. 203, 215, 216, 376, 388, 575,656 ЦК України, ст.ст. 1, 10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, ст. 35 Земельного Кодексу України, ст.ст. 2, 5, 8, 11, 12, 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження», розділами 2-4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, п. 30 ПП ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», п. 45 ПП ВССУ «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 р., п. 3.38, п. 3.41 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», враховуючи правові позиції, викладені у постанові ВСУ у справі № 6-238/цс14 від 04.02.2015 р. та постанові ВСУ у справі №6-174цс12 від 07.02.2013 р., суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_6 до Відділу Державної виконавчої служби Літинського районного управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого майна та про визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, відмовити

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.