30.03.2015 Єдиний унікальний номер 205/8246/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я 205/8246/14

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі О.В. Олексієнко

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав, суд,-

В С Т А Н ОВ И В:

Позивачка 30 вересня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27.12.2003 року по 24.06.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідачем на протязі тривалого часу не було перераховано жодних коштів на утримання дочки. У зв'язку з невиконанням обов'язку зі сплати аліментів, вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відповідача було визнано винним у вчиненні злочину - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні. Таким чином, починаючи з 2005 року та до сьогоднішнього дня вихованням дочки займається позивач, разом зі своїм новим чоловіком ОСОБА_4, який шанобливо ставиться до дитини, піклується про неї, цікавиться її успіхами, станом здоров'я, навчанням. Позивач просила позбавити ОСОБА_2, уродженця м. Дніпропетровськ, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовну заяву визнав та не заперечував проти її задоволення.

Представник третьої особи у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, практику Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У судовому засіданні встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 (до шлюбу «ОСОБА_1») та ОСОБА_2, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.12.2003 року по 24.06.2008 року (а.с.14,15).

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона 1). Не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2). ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3). жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5). вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6). засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач свідомо нехтував своїми батьківськими обов'язками по відношенню до дитини, ухилявся від їх виховання та утримання.

Згідно вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 10 жовтня 2013 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України та призначено йому покарання у вигляді одного року обмеження волі (а.с.20-21).

Суд критично ставиться до тверджень, що відповідач не здатний виховувати свою дитину, адже вирок суду не є підставою вважати, що він не здатний піклуватися про свою дитину та приймати участь в її вихованні.

Інших належних та допустимих доказів які б підтверджували законність позовних вимог суду не надано.

З пояснень сторін встановлено, що сім`я відповідача на обліку як неблагодійна не перебуває.

З урахуванням встановлених по справі обставин, суд вважає висновок органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради таким, що є передчасним та необґрунтованим, наданий всупереч інтересам неповнолітньої, у зв'язку з чим не приймає його в якості доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно ч.ч.2,5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач, поклавши виховання своєї дочки на позивачку, свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: рідко спілкується з дитиною, тобто не в тому обсязі, який необхідний для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Однак, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист їх інтересів, та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, суд з урахуванням обставин справи, характеру вини відповідача, керуючись найвищими інтересами неповнолітньої на право зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, знати своїх батьків і на їх піклування, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи, ставлення відповідача до дитини, враховуючи інтереси дитини та те, що позивачем не наведено доказів свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відсутні, у зв'язку з чим вважає за необхідне попередити ОСОБА_2, 1980 року народження, про необхідність змінити своє ставлення до виховання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконуючи в подальшому обов`язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством.

Враховуюче вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст.3, ч.5 ст.19, ч.1 ст. 150, 151, 152, 155, 164 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.10,11,59, 209,212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.В. Залімська