Провадження № 22-ц/773/1092/15 Категорія: 24 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді Антонюк К.І.,

суддів - Веремчук Л.М., Лівандовської-Корури Т.В.,,

при секретарі - Перебуйчука Р.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Кондратюка В.В.,

третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Луцьке АТП-10701», третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5, треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4, відкрите акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія» про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2015 року позов у даній справі задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Луцьке АТП-10701» на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром майнової шкоди і страховою виплатою в розмірі 69 378,31 грн., витрати пов'язані з евакуацією автомобіля позивача на стоянку в розмірі 300 грн. та 1500 грн. у відшкодування моральної шкоди, судовий збір в сумі 700,19 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, покликаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 та представник відповідача Кондратюк В.В. апеляційну скаргу підтримали з підстав в ній наведених, просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили відхилити апеляційну скаргу.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і ці обставини підтверджені матеріалами справи, що 05 грудня 2012 року близько 16 год. 40 хв. третя особа ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Богдан» д.р.н. НОМЕР_1, рухаючись по шляхопроводу з пр. Соборності в напрямку пр. Перемоги не врахував стан дорожнього полотна, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілями «Мерседес-Бенц», д.р.н. НОМЕР_2, автомобілем «Міцубісі Грандіс», д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобілем «Форд», д.р.н. НОМЕР_4, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 10-15).

Винність ОСОБА_4 в порушенні правил дорожнього руху за ст.124 КУпАП, внаслідок чого трапилась дорожньо-транспортна пригода, під час якої пошкоджено автомобіль марки «Міцубісі Грандіс», д.р.н. НОМЕР_3, яким керував син позивача ОСОБА_1 та належав позивачу підтверджено постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 13.01.2014 року (а.с. 10-12).

Відповідно до змісту зазначеної постанови, судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що з вини водія автомобіля «Богдан» сталася 05.12.2012 року дорожньо-транспортна пригода, який порушивши правила дорожнього руху не врахував стан дорожнього полотна виїхав на смугу зустрічного руху. Внаслідок винних дій ОСОБА_4 отримали під час дорожньо-транспортної пригоди механічні пошкодження автомобілі «Мерседес-Бенц», «Мітсубісі Грандіс», «Форд Куга».

Висновком транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 20.02.2015 року встановлено, що в діях ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 12. 1 Правил дорожнього руху, яка й знаходиться в причинному зв'язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також з матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу автобусу «Богдан» д.р.н. НОМЕР_1, яким 05 грудня 2012 року керував ОСОБА_4 є відповідач ПрАТ «Луцьке АТП 10701», цивільно правова відповідальність якого застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ВАТ Страхове товариство «Гарантія» в особі Львівської генеральної дирекції (а.с.27).

Платіжними дорученнями № 680 від 24 червня 2014 року, № 795 від 18 липня 2014 року підтверджується, що ВАТ СТ «Гарантія» сплатила позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 49490 грн. (а.с.105-106).

На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Луцьке АТП 10107», що підтверджується копією наказу відповідача від 23 листопада 2012 року.

Згідно висновку № 629 експертного автотоварознавчого дослідження від 18.12.2012 року матеріальний збиток завданий власникові автомобіля «Мітсубісі Грандіс» в результаті його пошкодження під час ДТП складає 118868,31 грн. (а.с. 17-20).

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення різниці між фактичним розміром майнової шкоди і страхової виплати, суд першої інстанції виходив з наявності вини відповідача у скоєні дорожньо-транспортної пригоди та положень ст.1194 ЦК України, якою передбачено обов'язок особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Такі висновки суду ґрунтуються на наявних у справі матеріалах та відповідають нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Крім того, ст.1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, враховуючи вищезазначені положення закону, обставини щодо винності в даній дорожньо-транспортній пригоді водія автобуса марки «Богдан» встановлені судом в справі про адміністративну відповідальність та підтверджені також висновком транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 20.02.2015 року, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що відповідач ПАТ «Луцьке АТП-10701» зобов'язано сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Стягнення моральної шкоди з винної особи передбачено договором страхування лише у випадку, якщо розмір компенсації перевищує 50000 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував як ступінь вини, так і глибину фізичних та душевних страждань, завданих потерпілому, та дійшов в цій частині обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з винної особи на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500 грн.

Покликання апелянта, що в даній дорожньо-транспортній пригоді є вина і водія автомобіля «Мітсубісі Грандіс» ОСОБА_1 жодними об'єктивними даними та будь-якими доказами не підтверджені.

Шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Отже, оскільки матеріалами справи не встановлено вини інших осіб у скоєнні даного ДТП, за цих обставин обов'язок відшкодувати шкоду покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, повно встановивши фактичні обставини справи, прийшов до правильного висновку, що порушення правил дорожнього руху водієм автобуса «Богдан» знаходяться в причинному зв'язку з наслідками ДТП,

Докази щодо винних дій водія автомобіля «Мітсубісі Грандіс» ОСОБА_1 в справі відсутні.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: