Провадження №2/592/414/15
02.04.2015 року м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., при секретарі Кучерявій Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в порядку глави 8 ЦПК України цивільну справу за позовом Сумського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -
Позивач свої вимоги мотивує тим, що 15.08.2013 р. близько 22 год. біля будинку по АДРЕСА_1 виникла сварка між ОСОБА_2 та її колишнім чоловіком, ОСОБА_1 ОСОБА_2 повідомила, що вона знаходилась на дачній ділянці зі своєю матір'ю, почули шум зі сторони вулиці, вийшовши разом з матір'ю на вулицю, побачили колишнього чоловіка ОСОБА_2, а саме: ОСОБА_1, який був налаштований агресивно та влаштував словесну сварку, кричав, розмахував руками та наніс удар рукою по обличчю та тулубу ОСОБА_2 Від удару ОСОБА_2 впала на бетонну доріжку.
Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_1 постраждала ОСОБА_2, а саме: отримала тілесні ушкодження у вигляді забою правого плечового суглобу, забій правого ліктьового суглобу, що призвело до короткочасного розладу здоров'я.
Внаслідок отриманої травми ОСОБА_2 після надання спеціалізованої медичної допомоги перебувала на лікарняному, тимчасова непрацездатність тривала з 19.08.2013 р. до 30.08.2013 р.
Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" встановлено, що допомога з тимчасової втрати працездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, виплачується застрахованим особам Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) інвалідності у порядку та розмірах, встановлених законодавством.
Згідно з цим Порядком за рахунок коштів ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» оплачено 667 грн. 68 коп.
За рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності оплачено 547 грн. 84 коп.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на їх користь завдані збитки в розмірі 547 грн. 84 коп.
Відповідач, який повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився по невідомій суду причині.
Суд, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, - вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Судом встановлено, що постановою слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області Столпника О.В. від 26.11.2013 р. було закрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України відносно ОСОБА_1 у зв'язку відсутністю складу кримінального правопорушеня (а.с. 6).
Як встановлено вказаною постановою від 26.11.2013 р., - 17.08.2013 р. близько 22 год. 30 хв. біля будинку по АДРЕСА_1 виникла сварка між ОСОБА_2 та її колишнім чоловіком, ОСОБА_1 ОСОБА_2 повідомила, що вона знаходилась на дачній ділянці зі своєю матір'ю, почули шум зі сторони вулиці, вийшовши разом з матір'ю на вулицю, побачили колишнього чоловіка ОСОБА_2, а саме: ОСОБА_1, який був налаштований агресивно та влаштував словесну сварку, кричав, розмахував руками та наніс удар рукою по обличчю та тулубу ОСОБА_2 Від удару ОСОБА_2 впала на бетонну доріжку. ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою правого плечового суглобу, забій правого ліктьового суглобу, що призвело до короткочасного розладу здоров'я. ОСОБА_1 свою причетність до умисного спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 заперечив повністю (а.с. 6).
Внаслідок отриманої травми ОСОБА_2 після надання спеціалізованої медичної допомоги перебувала на лікарняному, тимчасова непрацездатність тривала з 19.08.2013 р. до 30.08.2013 р., що підтверджується листом непрацездатності (а.с. 4).
За рахунок коштів ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» ОСОБА_2, як працівнику товариства, оплачено 667 грн. 68 коп.
За рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності позивачем виплачено потерпілій, як застрахованій особі, допомогу з тимчасової втрати працездатності в розмірі 547 грн. 84 коп. (а.с. 3).
Правовідносини, пов'язані зі страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України.
Відповідно до ст. 980 ЦК України, - предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте старування); володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); відшкодування шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Ст. 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, - до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто право регресу виникає лише у разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.
Також висновок суду ґрунтується на системному аналізі норм ст. ст. 993, 999 ЦК України, положень основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».
Вищезазначені акти визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян та, зокрема, правову основу, економічні механізми і організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.
Відповідно до ст. ст. 3, 20 основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, - страховиками є цільові страхові фонди, які беруть на себе зобов'язання щодо збору страхових внесків та надання застрахованим особам матеріального забезпечення і соціальних послуг при настанні страхових випадків, основними джерелами коштів, яких є внески роботодавців та застрахованих осіб.
Преамбулою Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» передбачено, що страхування на випадок тимчасової втрати працездатності є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.
Статтею 5 Закону визначено основні принципи страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатністю, якими, зокрема, є обов'язковість страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, відповідальності роботодавців та фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим законом.
Згідно з п. 1 ст. 2 Закону, - суб'єктами страхування є: страховик - Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, страхувальник - роботодавець, застрахована особа - найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи, на користь яких здійснюється загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Об'єктом страхування є тимчасова втрата працездатності застрахованою особою.
Таким чином, страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатністю є обов'язковим особистим страхуванням. Зазначений закон поширюється виключно на застрахованих осіб, страхувальників та страховика, і не містить регулювання правовідносини фонду як страховика з іншими особами, відповідальними за шкоду, завдану життю та здоров'ю застрахованої особи.
З урахуванням викладено та з огляду на положення ст. ст. 993, 999 ЦК України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Фонд соціального страхування з тимчасової працездатності, як страховик за обов'язковим особистим страхуванням, не має права вимоги до особи, відповідальної з заподіяння шкоди потерпілому.
Крім того, здійснювані й відшкодовані позивачем соціальні послуги та виплати є його обов'язком у разі настанні страхового випадку, а тому здійснення таких виплат застрахованій особі не є заподіяною Фонду шкодою, в розумінні ст. 1166 ЦК України і, відповідно, відділення Фонду не є особою, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, та не набула права зворотної вимоги до винної особи згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України.
Керуючись ст. ст. 11, 57-60, 62, 64, 209, 212-215, 218, 226, 228 ЦПК України, ст. ст. 993, 999 ЦК України, ст. ст. 6, 20, 27 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 р., ст. ст. 2, 5, 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народження та похованням», суд, -
У задоволенні позову Сумського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя В.Б. Князєв