Справа № 167/1748/14-ц
Провадження №2/167/42/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Панасюка С.П.

при секретарі - Пазюку О.О.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рожище цивільну справу за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.Ватутіна Рожищенського району до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський виробничоий кооператив ім.Ватутіна Рожищенського району звернулися до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що 29.03.2000 року ОСОБА_3 був прийнятий в асоційовані члени кооперативу СВК ім.Ватутіна та була виділена йому належна земельна частка з майновим паєм для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01.01.2010 року був укладений договір оренди земельної частки (паю), терміном на 5 років. Згідно з цим договором ОСОБА_3 отримував орендну платню, чим власне і визнавав даний договір. Однак договір оренди земельної частки (паю) не був зареєстрований, оскільки в законодавстві відсутній чіткий порядок реєстрації таких договорів. 22.10.2013 року ОСОБА_3 звернувся із заявою про намір вийти із членів кооперативу із належними йому земельними та майновими пайами, проте заява не була задоволена, оскільки на кінець жовтня належна позивачу земельна частка (пай) вже була оброблена та засіяна пшеницею та кооперативом було розяснено відповідачу, що вихід з кооперативу та винесення в натуру земельної ділянки можна буде оформити після збору урожаю. Однак, ОСОБА_3 поставив до відома, що він оформив право власності на належну йому земельну частку (пай) ще в травні місяці 2013 року, про те з причин з яких звернувся із заявою про вихід з кооперативу в жовтні 2013 року не пояснив.

Відповідачем була відорена земельна ділянка, внаслідок чого її подальший обробіток був неможливий, відповідно і збір урожаю, внаслідок чого були понесені збитки.

Реальні збитки СВК ім.Ватутіна внаслідок незавершеного вирощування пшениці становлять 6447,80 грн..

Крім того, підлягає до відшкодування упущена вигода, оскільки можна було б отримати та реалізувати із займаної площі 187, 2 центнера пшениці виходячи із урожайності 58,5 центнера, із площі 3,2 га та виходячи із вартості 264 грн. за 1 центнер, що становитиме в грошовому виразі 49420,80 грн..

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві і просить задовольнити їх.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що дійсно, 01.01.2010 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної частки (паю) строком на пять років. Однак, після підписання сторонами договору й до цього часу договір зареєстровано не було. Позивачем зазначено, що відповідач отримував орендну плату за договором, чим і визнавав даний договір. Однак, за правилами п.17 Перхідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Пунктом 2.3 Договору передбачено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобовязання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. Так, 14.05.2013 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право приватної власності на земельні ділянки площею 1,5902 га та площею 1,6079 га для ведення особистого селянського господарства. З часу отримання відповідачем свідоцтв про право власності на нерухоме майно відповідач набув статусу власника земельних ділянок, тобто змінився предмет оренди та статус орендодавця, а тому навіть належно оформлений договір оренди земельної частки (паю) з цього моменту слід вважати припиненим. Просить в позові відмовити.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає із слідуючих підстав.

З пояснень сторін, матеріалів справи судом встановлено, що 01.01.2010 року між кооперативом СВК ім.Ватутіна Рожищенського району та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної частки (паю) строком на пять років. (а.с.6-7).

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст.640 ЦК України (в редакції, що діяла на момент правовідносин), якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання відповідного майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація договорів оренди земельної частки (паю) проводиться згідно з відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2000 року №119 виконавчим комітетом сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Таким чином, оскільки укладений між сторонами договір не було зареєстровано у визначеному законодавством порядку, що встановлено в судовому засіданні, то такий договір вважається неукладеним.

Дана земельна ділянка належить позивачу ОСОБА_3, згідно відомостей про право власності на нерухоме майно (а.с.20-23).

Відповідно до заяви, поданої ОСОБА_3 від 22.10.2013 року, вбачається, що останній просить вивести із господарства належний йому земельний пай (а.с.9).

14.05.2013 року за відповідачем було зареєстровано право приватної власності на земельні ділянки площею 1,5902 га, кадастровий №:02:002:0127, розташованої за адресою сільської ради с.Топільно Рожищенського району та площею 1,6079 га кадастровий №:02:002:0126, розташованої за адресою сільської ради с.Топільно Рожищенського району, - для ведення особистого селянського господарства.

Отже, з часу отримання відповідачем свідоцтв про право власності на нерухоме майно відповідач набув статусу власника земельних ділянок.

Відповідно до ст.125 ЗК України виникнення права власності та права постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державною реєстрацією.

Суд не приймає до уваги акт від 04.07.2014 року, складений комісією, що оглядала насадження земельної ділянки ОСОБА_3 (а.с.8), оскільки останній є власником земельних ділянок та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В звязку з цим, вказані позовні вимоги є безпідставними і до задоволення не підлягають.

На підставі ст.ст. 638, 640 ЦК України, ст.ст.125,126 ЗК України, ст.ст.10, 60, 61, 88, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.Ватутіна Рожищенського району до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: