Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1138/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ковальчук С. Я.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

20.05.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді: Черненко В.В.

Суддів: Кодрула М.А., Потапенка В.І.

За участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської ОСОБА_2 від 26.03.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача: Ульяновська міська рада Кіровоградської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що згідно договору купівлі-продажу домоволодіння від 10.02.2003 року між ОСОБА_6 та нею , являється власником домоволодіння, господарських будівель, споруд в м. Ульяновка Кіровоградської області по АДРЕСА_1.Також зазначила, що являється власником земельної ділянки,що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку.

ОСОБА_2 зазначила, що рішенням виконавчого комітету Ульяновської міської ради №8 від 25.01.1990 року за заявою колишнього власника ОСОБА_6 та жителя м. Ульяновка ОСОБА_3, з земельної ділянки ОСОБА_6 було влаштовано під'їзд з боку вулиці Гоголя до домоволодінь ОСОБА_6 (вул. Тітова) та ОСОБА_3 (вул. Гагаріна) розміром 4,5м. - ширина та довжина 3,2м., зазначено, що даний під'їзд знаходиться в загальному користуванні. Згідно до генерального плану забудови м. Ульяновка, існує під'їзд з вулиці Гоголя до домоволодінь по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1. Дана дорога має протяжність від даних домоволодінь до вул. Гоголя по довжині 40м., по ширині 4,5 м., загальна площа становить 180 кв.м. Дана земельна ділянка відноситься до земель загального користування Ульяновської міської ради ( територіальної громади м. Ульяновка) та частина її належить їй на праві приватної власності.

ОСОБА_3 на протязі 3-х років, зловживаючи правами та недодержуючись обов'язків землекористувача незаконно використовує землі загального користування для забезпечення власних потреб своєї сім'ї за рахунок земель загального користування (дороги проїжджої частини) земель загального користування Ульяновської міської ради.

ОСОБА_2 зазначила, що вона зверталася до Ульяновського міського голови з приводу того, що ОСОБА_3 на землях загального користування, а саме земельній ділянці від вул. Гоголя до домоволодінь по АДРЕСА_2 домоволодіння по АДРЕСА_1 засмітив частину даної території, на даній земельній ділянці встановив ворота, чим практично привласнив земельну ділянку загального користування.

Позивач зазначив, що 03.12.2014 року комісія міської ради у складі Ульяновського міського голови та членів комісії в присутності свідків встановили факт встановлення воріт на землях загального користування на відстані 8м. від межі земельної ділянки, яка належить їй на праві приватної власності та встановлено факт засмічення земель загального користування відходами. Комісія рекомендувала: ворота встановлені ОСОБА_3 вважати воротами для спільного користування з гр..ОСОБА_2 і залишити незамкненими, стосовно засмічення земель загального користування комісія висновків не зробила.

ОСОБА_2 просила суд зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні частиною земельної ділянки загального користування, яка знаходиться в м. Ульяновка проїзд від вул. Гоголя до домоволодінь по АДРЕСА_2, АДРЕСА_1., зобов'язати ОСОБА_3 знести самовільно встановлені на землях загального користування проїзді від вул. Гоголя до домоволодінь по АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 ворота., зобов'язати відповідача звільнити шляхом знесення встановленої огорожі для сміття, зачищення території загального користування від сміття, частини земельної ділянки загального користування на проїзній частині від вул. Гоголя до домоволодінь по АДРЕСА_2, АДРЕСА_1.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17.03.2015 року залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача Ульяновську міську раду Кіровоградської області.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26.03.2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_3 звільнити, шляхом знесення встановленої огорожі для сміттєзвалища, зачищення території загального користування від сміттєзвалища, частини земельної ділянки загального користування на проїзній частині від вул. Гоголя до домоволодінь по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 м. Ульяновка Кіровоградської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що позивач відповідно до договору купівлі - продажу домоволодіння від 10 лютого 2003 року являється власником домоволодіння, господарських будівель споруд в м. Ульяновка Кіровоградської області по АДРЕСА_1 та земельної ділянки яка приватизована згідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Суд першої інстанції зазначив, що рішенням виконавчого комітету Ульяновської міської ради № 8 від 25 січня 1990 року за заявою колишнього власника ОСОБА_6 та жителя м. Ульяновка ОСОБА_3 з земельної ділянки ОСОБА_6, було влаштовано під'їзд збоку вулиці Гоголя до домоволодінь ОСОБА_6 - (вул. Тітова ) та ОСОБА_3- (вул. Гагаріна) розміром 4,5м. - ширина та довжиною 3,2 м. загальним користуванням.

Відповідно до генерального плану забудови м. Ульяновка існує під'їзд з вул. Гоголя до домоволодінь по АДРЕСА_4, АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1. Дана дорога має протяжність від даних домоволодінь до вул. Гоголя по довжині 40 м., по ширині 4,5 м., загальна площа становить 180 кв.м.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач ОСОБА_3, який проживає в АДРЕСА_3 використовує землі загального користування для забезпечення власних потреб, а саме на земельній ділянці від вул. Гоголя до домоволодінь по АДРЕСА_2 та домоволодіння по АДРЕСА_1., зробив сміттєзвалище , засмітив частину даної території . На даній земельній ділянці встановив ворота.

Суд першої інстанції зазначив, що дані обставини були предметом вирішення комісії Ульяновської міської ради, яка актом від 03.12.2014 року встановила факт встановлення воріт на землях загального використання на відстані 8 метрів від межі земельної ділянки заявниці та встановлено факт засмічення земель загального користування відходами. Комісія рекомендувала ворота встановлені гр. ОСОБА_3, вважати воротами для спільного користування з гр. ОСОБА_2 і залишити незамкненими.

Суд першої інстанції зазначив, що судом не встановлено факту перешкод в користуванні земельною ділянкою позивачу облаштуванням зазначених воріт. Тому вимоги про знесення воріт є необґрунтованими. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач розмістивши сміттєзвалище та засмітивши частину території земель загального користування порушив правила добросусідства.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог в частинні знесення воріт та задовольнив в частинні знесення огорожі для сміттєзвалища і зачищення території від сміттєзвалища при цьому суд зокрема посилався на статтю 103 ЗК України.

Колегія суддів перевірила обставини викладені в апеляційних скаргах і дійшла висновку, що зазначені доводи не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10 , 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з чим погодилась і колегія суддів, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі - продажу домоволодіння від 10 лютого 2003 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 являється власником домоволодіння, господарських будівель споруд в м. Ульяновка Кіровоградської області по АДРЕСА_1, а також являється власником земельної ділянки що підтверджується матеріалами справи.

Рішенням виконавчого комітету Ульяновської міської ради № 8 від 25 січня 1990 року за заявою колишнього власника ОСОБА_6 та жителя м. Ульяновка ОСОБА_3 було вирішено влаштувати під'їзд з боку вулиці Гоголя до домоволодінь ОСОБА_3(вулиця Гагаріна) і ОСОБА_6(вулиця Тітова) загальним користуванням ширина заїзду становить 4.5, довжина 3.2 м.

З матеріалів справи вбачається, що зазначена земельна ділянка на якій облаштовувався проїзд не передавалась у власність або у спільне користування сторін відповідно до діючого законодавства, що свідчить проте , що зазначена земельна ділянка на якій влаштований проїзд належить на праві комунальної власності Уляновській міській раді і знаходиться у загальному користуванні громади міста.

Відповідно є не обґрунтованими доводи позивача , в частині самовільного встановлення відповідачем воріт без погодження з позивачем і як наслідок такими діями його права порушуються.

Крім того з матеріалів справи вбачається , що позивачем не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог в частині самовільного встановлення відповідачем воріт на спірному проїзді , відповідно до глави 5 ЦПК України , які б свідчили , що позивач має незручності у користуванні даним проїздом і таким чином його права порушенні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до генерального плану забудови м. Ульяновка до домоволодінь сторін по справі існують окремі самостійні під'їзди.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленого цим Кодексом звернутись до суду за захистом свої порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що Уляновська міська рада Кіровоградської області, яка відповідно до діючого законодавства є представницьким органом місцевої громади, не визнає своє право порушеним в частині самовільного встановлення відповідачем по справі воріт на під'їзді з боку вулиці Гоголя до домоволодінь ОСОБА_3(вулиця Гагаріна) і ОСОБА_6(вулиця Тітова) загальним користуванням ширина під'їзду становить 4.5, довжина 3.2 м.

що підтверджується актом обстеження земельної ділянки зазначеного під'їзду від 03.12.2014 року.

В частині доводів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_3, що позивач не мав право звертатись до суду із зазначеним позовом , колегія суддів дійшла висновку, що зазначені доводи є необґрунтованими, оскільки відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і вибирає особисто спосіб захисту визначений зазначеною статтею.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вибрав спосіб захисту свого порушеного права на власний розсуд.

Не знайшли свого підтвердження і інші доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3

Приймаючи до уваги встановлені обставини колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26.03.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: