Провадження № 2/344/1815/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Гупан Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом КП "Єдиний розрахунковий центр" до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним,-

ВСТАНОВИВ:

до Івано-Франківського міського суду звернулось КП "Єдиний розрахунковий центр" з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним. В позові вказано, що відповідач користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, є споживачем послуг позивача з моменту ухвалення Івано-Франківською міською радою відповідного рішення від 02/06/2011р. Позивач вважає, що між сторонами встановились фактичні договірні відносини, однак відповідно до п. 1, 5, ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Позивач просив суд визнати укладеним договір про надання послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій укладеним з квітня 2012 року між позивачем та відповідачем на підставі нормативного акту обов`язкової дії.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивач надав копію газети "Західний кур`єр" від 29/09/2011р., в якій опубліковано проект спірного договору.

Відповідно до довідки № 02-02/4059 в квартирі позивача зареєстровано 4 особи.

26/12/2012 р. відповідач надіслав позивачу лист, в якому просив для узгодження з ним умов спірного договору надати йому запитувану інформацію щодо площі територій, що обслуговуються позивачем.

16/11/2012 р. позивач надав відповідачеві запитувану ним інформацію.

22/08/2012 р. позивач повідомив відповідача про те, що спірний договір укладається на основі типового договору, шляхом приєднання до його умов і надіслав два примірники договору для підписання відповідачем.

28/01/2014 р. відповідача ОСОБА_1 замінено на ОСОБА_2.

25/03/2014 р. ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області залишено без змін рішення Івано-Франківського міського суду від 14/02/2014 р., яким позов було задоволено та визнано спірний договір укладеним.

Ухвалою Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 24/12/2014 р. рішення Івано-Франківського міського суду від 14/02/2014 р. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25/03/2014 р. скасовано з підстав не надання позивачем доказу того, що відповідач є власником спірного майна і спірний договір повинен укласти саме він.

Відповідно до п. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд не повинен збирати докази на обґрунтування позову чи на його спростування. Позивач не надав доказів, зазначених в ухвалі Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 24/12/2014 р. в цій справі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в справі у справі 6-110 цс 12 свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій".

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до п. 22 постанови Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку" від 14.06.2012 № 10 висновки та мотиви, з яких скасовано рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Позивач не довів обґрунтованості позову перед судом, а тому позов є безпідставним.

Інші пояснення сторін та їх докази не спростовують зазначених висновків суду.

Відповідно до зазначеного, суд, -

УХВАЛИВ:

в позові КП "Єдиний розрахунковий центр" до ОСОБА_2 про визнання укладеним договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеним з квітня 2012 р. відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя: С.О. Бородовський