Справа № 405/4530/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

при секретарі Іванову А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди вказавши, що 15 листопада 2007 року між ним та ОСОБА_2 укладено угоду, згідно з якою, як зазначив позивач ОСОБА_2 буде вирішувати будь - яке питання, що його стосуватиметься.

10 жовтня 2011 року з ОСОБА_2 заявником укладено угоду, відповідно до якої ОСОБА_2 зобов'язується захищати його права.

Вважаючи, що відповідачем не здійснено на належному рівні його права та інтереси, а також заподіяно майнової та моральної шкоди позивач з даним позовом звернувся до суду.

Позивач у судове засідання з`явився, надав пояснення, відповідно до яких пояснив, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у 1997 році йому було спричинено моральної шкоди, а відповідач, з яким було укладено договір на надання правової допомоги у судовому порядку не зміг захистити його права та інтереси, з приводу чого позивач отримав майнову та моральну шкоду, яка полягає. Майнову шкоду позивач обґрунтував понесеними ним витратами на ксерокопіювання документів, витратами на поштову кореспонденцію, пов'язану з розглядом справи та захистом прав та інтересів, а також наданими ним послугами відповідачу з проведення ремонту в квартирі відповідача за адресою: АДРЕСА_1 та облаштування сходів. Майнову шкоду позивач просив стягнути з відповідача у розмірі 12 000, 00 грн., а моральну у розмірі 300 000, 00 грн., мотивуючи тим, що з 1997 року, коли на його користь з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було стягнено солідарно 30 000,00 грн. розмір мінімальної заробітної плати збільшився, а відтак і розмір моральної шкоди повинен бути більшим. Позовні вимоги позивач підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення проти позову, згідно з якими в задоволенні позову просив відмовити.

З урахуванням вказаних обставин та відповідно до ст. 169 ЦПК України суд ухвалив здійснити розгляд справи за даної явки, на підставі наявних матеріалів та доказів.

Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довіреності від 15.11.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Звіздун Н.К., наданої позивачем відповідачу, відповідач позивачем був уповноважений бути його представником в державних, громадських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності при вирішенні будь - яких питань, що позивача стосуватимуться.

10.10.2011 року між сторонами укладено договір доручення на участь та ведення справ у кримінальному та адміністративному провадженні, відповідно до якого відповідач повинен був надати позивачу консультативні та юридичні послуги щодо захисту інтересів позивача у всіх адміністративних, слідчих та судових інстанціях, у тому числі й з правом оскарження з питання притягнення позивача до кримінальної або адміністративної відповідальності.

Згідно з вказаним договором, відповідач повинен був усно та письмово консультувати позивача з юридичних питань, складати необхідні процесуальні документи, скарги, заяви тощо, особисто примати участь в захисті позивача у всіх адміністративних, слідчих та судових інстанціях України, оскаржувати в установленому порядку постанови, рішення та інші процесуальні акти кримінального та адміністративного провадження.

Під час розгляду справи позивачем не було доведено як самого факту заподіяння йому відповідачем майнової і моральної шкоди так і вини відповідача у заподіяння шкоди.

Надані позивачем на підтвердження вимог позову докази суд не бере до уваги, оскільки вони не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, для покладання на відповідача обов'язку відшкодувати позивачу заподіяну майнову шкоду необхідно встановити, що шкоду йому заподіяно саме діями відповідача і між його діями та заподіяною шкодою існує причинний зв'язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням

здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість

продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в

чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

За вказаних обставин суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 169, 212-216, 218 ЦПК України

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди - відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко