1Справа № 331/1622/15-ц 2/335/1381/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Гончаренко М.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача-2 ОСОБА_3,

відповідача-3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕС-2003», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

3 березня 2015 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕС-2003», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2015 р. провадження у справі було відкрито.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6 травня 2015 р. справа передана за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

19 травня 2015 р. справа надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, та за наслідками автоматичного розподілу справи між суддями передана в провадження судді Шалагінової А.В.

Позивач в обґрунтування заявленого позову зазначила, що 13 березня 2014 р. на перехресті вулиць Толстого та Перемоги у місті Запоріжжі з вини водія таксі ОСОБА_4, який керував автомобілем «ЗАЗ ДЕО», державний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ «Експресс-2003», цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ «СК «Арсенал», сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок якої позивач отримала тілесні ушкодження, понесла матеріальну шкоду внаслідок пошкоджень її велосипеду. Після скоєння ДТП ОСОБА_4 залишив місце пригоди, покинув її травмованою на дорозі. Вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведена постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2014 р., яка набрала законної сили. Внаслідок ДТП належному позивачеві велосипеду були спричинені механічні пошкодження, у звязку із чим підлягають заміні запасні частини на загальну суму 12 793,10 гривень. Вартість робіт по заміні запчастин становить 500,00 гривень. Ціна нового велосипеду складає 38 100 гривень. Також позивач понесла витрати з оплати проведення їй медичної експертизи в сумі 93,24 гривень. Посилаючись на положення ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, просила суд задовольнити позовні вимоги.

Під час судового розгляду справи позивач кілька разів уточнювала позовні вимоги, остаточно просила стягнути: з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на її користь 12 126,49 гривень матеріальної шкоди; з ТОВ «Експресс-2003» на її користь 1 000,00 гривень франшизи; з ОСОБА_4 на її користь 10 000,00 гривень моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Пояснили, що велосипед, який був пошкоджений внаслідок ДТП, належить позивачеві, оскільки був подарований їй її сином. ЦК України не вимагає в цьому разі укладення письмового договору дарування. Станом на даний час велосипед залишається не відремонтованим. Щодо моральної шкоди позивач зазначила, що при ДТП вона отримала сильний удар в область лобка та вдарилася головою. ОСОБА_4 ніякої допомоги їй не надав, скрився з місця ДТП, залишивши її в безпорадному стані. До лікарні їй допоміг добратися співробітник ДАІ. Вона тривалий час лікувалася, наслідки травми вона відчуває і на даний час. Вона позбавлена можливості користуватися велосипедом, який використовувала для поїздок на роботу. На даний час вона змушена ходити пішки у нічний час по темній ділянці дороги.

Представник відповідача-1 ТОВ «Експресс-2003» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, як через оголошення у пресі, так і рекомендованими листами із повідомленнями про вручення, наданням повістки через представника позивача. Крім того, ТОВ «Експресс-2003» отримало уточнену позовну заяву, що підтверджується відповідним підписом та печаткою підприємства на копії цієї уточненої позовної заяви, яка наявна в матеріалах справи. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник відповідача суду не надавав. За таких обставин, суд з урахуванням думки інших учасників процесу вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача-1.

Представник відповідача-2 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у судовому засіданні визнав позов частково на суму матеріальної шкоди 1 055,18 гривень, надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що страхова виплата за шкоду, заподіяну здоровю позивача, не здійснювалась. Щодо матеріальної шкоди зазначив, що пошкоджений велосипед виготовлено в КНР та він має підлітковий рівень. Відповідно до звіту спеціаліста, його вартість в неушкодженому стані складає 4 940,00 гривень. В результаті ДТП велосипед було фізично знищено, вартість його ремонту перевищує його вартість до настання ДТП, тому на підставі ст. 30.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власнику велосипеда відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Відповідно до звіту спеціаліста, вартість велосипеда до ДТП складала 2 555,18 гривень. Після ДТП його вартість оцінена в 500 гривень. Від суми страхового відшкодування має відніматися франшиза 1 000 гривень, отже, до виплати належить сума у розмірі 1 055,18 гривень. Видаткова накладна, надана позивачем, не відповідає тому обладнанню, яке було пошкоджено та яке знаходилось на велосипеді в момент ДТП. Задній габарит, фонарик, рожки на руль та гудок електронний взагалі не були встановлені на пошкодженому велосипеді, що підтверджується фотографіями, доданими до звіту спеціаліста. Крім того, позивач не довела своє право власності на пошкоджений велосипед. Зазначив, що письмова відмова у виплаті позивачу страхового відшкодування не надавалась, проте ніяких виплат відповідачем-2 не було здійснено.

Відповідач-3 ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення з нього моральної шкоди не визнав, пояснив суду, що бачив, як вдарив жінку на велосипеді транспортним засобом, яким він керував. Він подивився, що жінка самостійно піднялась, та тому поїхав далі. Вважає, що він не повинен відшкодовувати моральну шкоду, оскільки не знає наскільки сильно фізично постраждала позивач. Зазначив, що транспортний засіб був в оренді у ТОВ «Експресс-2003», в трудових відносинах він з ними не перебуває.

Також у судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_5, який доводиться сином позивача. Свідок пояснив, що його мати їхала додому на велосипеді та її збила машина, про що він дізнався тільки вранці наступного дня, коли подзвонив в міську лікарню № 5. Вона отримала пошкодження і тривалий час не працювала. Велосипед він купив влітку 2012 року та подарував матері. Купував велосипед на ринку «Анголенко» за 600 доларів США за курсом 8 гривень за долар. Мати використовувала велосипед для поїздок на роботу. Коли оцінювалась матеріальна шкода, він возив велосипед до магазину «Велошина», де і було складено накладну із зазначенням деталей, які слід замінити. За станом здоровя на даний час в матері все гаразд. Велосипед дійсно китайського виробництва, але запчастини до нього придбавались окремо в магазині «Майстер вело», всі деталі, які зазначені в накладній, були на велосипеді. Чеки та гарантійні талони не збереглись.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

13 березня 2014 р. о 21:20 год. на перехресті вулиць Толстого та Перемоги в місті Запоріжжі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ ДЕО», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та велосипеда ARDIS 01 MTB, під керуванням ОСОБА_1

Транспортний засіб автомобіль «ЗАЗ ДЕО», державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4 на час ДТП належить відповідачу-1 ТОВ «ЕКСПРЕС-2003» на праві власності.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «ЕКСПРЕС-2003» щодо транспортного засобу автомобіля «ЗАЗ ДЕО», державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4 на час ДТП, застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал Страхування», що підтверджується полісом № АС/9246035 строком дії з 26.12.2013 по 25.12.2014 включно (арк. справи 8).

ОСОБА_4 керував транспортним засобом на підставі договору оренди від 24 грудня 2013 р. № 2/24.12.2013, укладеним між ним та ТОВ «ЕКСПРЕС-2003», копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2014 р. у справі № 331/2014/14-п (3/335/384/14) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у звязку з закінченням передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова набрала законної сили 6 серпня 2014 р. (арк. справи 7).

Вказаною постановою суду встановлено вину водія ОСОБА_4 у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень внаслідок порушення ним вимог п.п. 2.10 (а, г), 16.1 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 внаслідок ДТП була травмована, підтвердженням чого є висновок спеціаліста № 192 від 18 березня 2014 р., відповідно до якого отримані нею тілесні ушкодження є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоровя, та які могли утворитись за обставин, зазначених ОСОБА_1 (арк. справи 1011).

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст. 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме:

1.наявність шкоди,

2.протиправність поведінки особи, що завдала шкоду,

3.причинний звязок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою,

4.вина особи, що завдала шкоду.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як передбачено статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Положення статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як розяснено у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

У судовому засіданні встановлено, що в даному випадку настав страховий випадок (ДТП), за наслідком чого ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із відповідною заявою від 24 березня 2014 р., копія якої наявна в матеріалах справи. Проте, страхова виплата ОСОБА_1 не була виплачена вказаною страховою компанією.

З урахуванням того, що судом встановлено наявність всіх передбачених ст.ст. 1166, 1187 ЦК України підстав для відшкодування шкоди ОСОБА_1, а також виходячи з вищенаведених вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд доходить висновку, що в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виник обовязок з виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування, а саме матеріальної шкоди, заподіяній її майну, внаслідок настання страхового випадку.

Суд зазначає, що в даному випадку ОСОБА_1 підтвердила своє право власності на велосипед. Зокрема, як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, він подарував позивачу ОСОБА_1 цей велосипед на День народження. Відповідно до частини першої статті 206 ЦК України даний правочин (договір дарування) може бути вчинено усно.

Також суд враховує і те, що представник відповідача-2, заперечуючи проти позову в частині недоведеності належності ОСОБА_1 велосипеда, не навів суду відповідних доказів такого твердження. В той час як ОСОБА_1 в порядку частини першої статті 60 ЦПК України зазначену обставину довела.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України шкода повинна відшкодовуватись згідно реальної вартості пошкодженого майна на момент розгляду справи.

Згідно з вимогами статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем

або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної

пригоди.

Відповідно до Звіту спеціаліста-автотоварознавця СПД ОСОБА_6 № 140/476 від 8 квітня 2015 р. про оцінку велосипеда ARDIS 01 MTB, вартість матеріальної шкоди, спричиненого володільцю вказаного велосипеда складає 2 555,18 гривень. З цього звіту також випливає, що вартість поновлювального ремонта велосипеда складає 6 751,16 гривень, ринкова вартість велосипеда складає 2 555,18 гривень (арк. справи 3747).

З урахуванням зазначеного Звіту, суд доходить висновку про необґрунтованість визначення позивачем вартості велосипеда у позовній заяві в розмірі 38 100 гривень. Також зазначена вартість велосипеду суперечить і показанням свідка, який пояснив, що придбавав цей велосипед за 600 доларів США за курсом 8 гривень за долар, тобто у гривнях ціна велосипеду при його купівлі складала 4 800 гривень.

Враховуючи, що позивач не надала суду будь-яких доказів, які б підтверджували визначену нею вартість велосипеду, суд враховує дані, які містяться у Звіті спеціаліста-автотоварознавця СПД ОСОБА_6 № 140/476 від 8 квітня 2015 р. про оцінку велосипеда ARDIS 01 MTB.

Що стосується визначення вартості запасних частин на велосипед, які вказані у видатковій накладній № 74 від 27 лютого 2015 р., складеній постачальником «Веломашина» для позивача, то в ній зазначено вартість запасних частин на загальну суму 13 293,10 гривень (арк. справи 13), що перевищує визначену у Звіті спеціаліста ринкову вартість велосипеда 2 555,18 гривень.

Також суд зазначає, що відповідно до протоколу огляду транспортного засобу (велосипеда) зазначено наступний характер та обсяг пошкоджень: вилка передньої підвіски деформація, диск колеса переднього деформація, ручка ліва (руля) пошкоджена, одометр електронний розбито корпус, сидіння пошкоджено кронштейн, рама царапини ЛФП, накладка захисна правого педального вузлу тріщина, механізм переключення передач деформовано передня частина управління на рамі, світлоповертач задній - знищено (арк. справи 47).

Даний протокол огляду не містить інформації про те, що внаслідок ДТП також були пошкоджені задній габарит, фонарик, рожки на руль, електронний гудок велосипеда. Тому, за відсутності інших доказів, існують обґрунтовані сумніви щодо доцільності заміни вказаних запчастин, які зазначені у накладній № 74 від 27 лютого 2015 р.

Відповідно до розрахунку від 9 квітня 2015 р. суми страхового відшкодування за полісом № АС/9246035 від 26 грудня 2013 р., який міститься в матеріалах страхової справи ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», ліміт відповідальності страховика 50 000 гривень, збиток, заподіяний ОСОБА_1 2 555,18 гривень, вартість придатних залишків 500,00 гривень, франшиза 1 000,00 гривень, сума страхового відшкодування 1 055,18 гривень (2 555,18 500,00 1 000,00 = 1 055,18).

З урахуванням викладених обставин, суд вважає цей розрахунок таким, що відповідає вимогам статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1192 ЦК України, а також обставинам справи, які були встановлені у судовому засіданні, та підтверджені відповідними доказами (зокрема, і Звітом спеціаліста). Тому, суд доходить висновку, що з відповідача-2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу велосипеду, у розмірі 1 055,18 гривень.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, виходячи з наведених вимог закону. з відповідача-1 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню франшиза у розмірі 1 000,00 гривень.

Щодо вимог про стягнення з відповідача-3 на користь позивача на відшкодування моральної шкоди суми у розмірі 10 000 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено судом вище, під час розгляду справи були встановлені усі підстави, необхідні для відшкодування шкоди, у тому числі й моральної.

Як вказує позивач, моральна шкода, спричинена їй відповідачем-3, полягає у тому, що при ДТП вона отримала сильний удар в область лобка та вдарилася головою. ОСОБА_4 ніякої допомоги їй не надав, скрився з місця ДТП, залишивши її в безпорадному стані. Вона тривалий час лікувалася, наслідки травми вона відчуває і на даний час. Вона позбавлена можливості користуватися велосипедом, який використовувала для поїздок на роботу. На даний час вона змушена ходити пішки у нічний час по темній ділянці дороги. Позивачеві були спричинені моральні страждання, душевні та психічні хвилювання також і внаслідок того, що відповідач ухилявся від добровільного відновлення порушених прав позивача.

Дійсно, ОСОБА_1 у період з 14 березня 2014 р. по 24 березня 2014 р. перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги, що підтверджується випискою з історії хвороби № 4206, чеками на придбання медичних препаратів (арк. справи 14, 15).

Залишення ОСОБА_4 місця ДТП також підтверджено постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2014 р., за якою його було притягнуто до відповідальності також за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_4 у добровільному порядку також не вчинив жодних дій, спрямованих на відшкодування позивачеві моральної шкоди.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Однак, на переконання суду, при визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача-3 на свою користь, позивач не в повній мірі врахував положення пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин.

За таких обставин, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає, що відповідною компенсацією позивачеві моральної шкоди буде сума у розмірі 2 000,00 гривень, яка визначена судом з урахуванням обсягу заподіяних моральних страждань, тривалості заподіяння моральної шкоди, необхідністю позивача докладати додаткових зусилля для відновлення свого порушеного права, а також інших негативних наслідків. З огляду на викладене, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд задовольняє позов ОСОБА_1 частково та стягує з відповідача-1 на її користь 1 000 гривень (франшиза), з відповідача-2 1 055,18 гривень (матеріальна шкода), з відповідача-3 2 000,00 гривень (моральна шкода).

На підставі статті 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору, які підтверджені документально, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕС-2003» на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 162 (сто шістдесят дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 1 055 (одна тисяча пятдесят пять) гривень 18 копійок, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 162 (сто шістдесят дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 162 (сто шістдесят дві) гривні 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 грудня 2015 р.

Повний текст рішення виготовлено 25 грудня 2015 р.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Шалагінова