Справа № 724/2302/14-ц
Провадження № 2/724/142/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Руснака А.І.

при секретарі: Корпан М.В.

за участю сторін:

позивача за первісним позовом: ОСОБА_1

відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2

представника відповідача

за первісним позовом: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину майна, -

В С Т А Н О В И В:

16.12.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, в якій посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року померла її мати ОСОБА_4, яка постійно до дня своєї смерті проживала за адресою: с. Бочківці, Хотинського району, Чернівецької області та на день смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані по АДРЕСА_1. Вказує, що все своє майно ОСОБА_4 заповіла їй згідно заповіту. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері є її сестра ОСОБА_2 Спадщину після смерті матері вона прийняла, оскільки 23.07.1992 року подала до Хотинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Бочковецькою сільською радою 15 квітня 1989 року за р. № 6, після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, проте свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок нотаріальна контора не може видати, оскільки немає правовстановлюючого документа на житловий будинок. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

04 червня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину майна. В обґрунтування зустрічного позову зазначає, що предметом розгляду первісного позову є визнання права власності в порядку спадкування за заповітом за гр. ОСОБА_1 на житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 який на думку первісного позивача повністю належав померлій ОСОБА_4 Андріївні.Однак вона із цим не погоджується, та зазначає, що дані позовні вимоги позивач ОСОБА_1 безпосередньо стосуються її майнових прав на частину зазначеної нерухомості, оскільки згідно погосподарської книги № 6 за 1986-1990 роки особовий рахунок НОМЕР_3, господарство, головою якого була померла гр. ОСОБА_4, до якого відноситься: житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 до 15 квітня 1991 року, тобто до прийняття закону України «Про власність», відносилося до категорії колгоспних дворів. Також в зустрічній позовній заяві зазначає, що станом на 15 квітня 1991 року у вказаному господарстві проживали та були зареєстровані нижче вказані особи: ОСОБА_4, 1935 р. н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8. (голова двору, спадкодавець) та вона ОСОБА_2, 1973 року народження. Вказані дані підтверджуються інформацією, що міститься в вищезгаданій по господарській книзі № 6 за 1986-1990 роки, особовий рахунок НОМЕР_3 та довідкою виданою виконкомом Бочківецької сільської ради. Також зазначає, що відповідач за зустрічним позовом, ОСОБА_1 вибула із членів вказаного колгоспного двору в серпні 1990 року, та з того часу не брала участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, оскільки переїхала на постійне місце проживання за місцем своєї роботи в м.Чернівці, в гуртожиток працівників заводу «Кварц», де згодом, після надання гуртожитку статусу житлового будинку (в 2005р.) нею була приватизована квартира (АДРЕСА_3) де вона в даний час зареєстрована і проживає, що підтверджується даними ПП «Ремжитлосервіс» (колишній КЖРЕП №18 м.Чернівці), що міститься в відповіді на адвокатський запит.

Зазначає, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору, що розташований за адресою АДРЕСА_1, які не втратили своє право на майно, яке належало колгоспному двору були вона - ОСОБА_2 та її померла мати - ОСОБА_4. За таких умов вважає позовні вимоги до неї первісного позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно як на цілий житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, частково необгрунтованими та такими, що порушують її майнові права, оскільки при житті ні покійною матір'ю ОСОБА_4, а ні нею не було проведено виділення частки житлового будинку в натурі, і на даний час таке виділення між співвласниками неможливо провести, оскільки один з співвласників ОСОБА_4, тобто її мати померла та втратила свою цивільну правоздатність. А тому її покійна мати ОСОБА_4 за життя склавши заповіт щодо розпорядження своїм майном після смерті, на користь ОСОБА_1 могла розпорядитися тільки своєю частиною майна колишнього колгоспного двору.

За таких умов вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до неї про визнання права власності на спадкове майно як на цілий житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, частково не обгрунтованими та такими, що порушують її майнові права.

Тому підтримуючи вищевикладене, просить прийняти даний зустрічний позов «про визнання права власності на ? частину майна» до спільного розгляду з первісним позовом та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору, а саме: на 1/2 частину житлового будинку літ. „А-1", загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., 1/2 прибудови літ. "а„ 1/2 ганка літ. „а1", 1/2 ганка літ. „а 2", 1/2 відмостки І, 1/2 сараю літ. „Б", 1/2 сараю літ. „В", 1/2 вбиральні літ. „Г", 1/2 воріт № 1, - загальною вартістю 11 949,50 гривень.

Позивач - відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, в задоволенні вимог за зустрічним позовом просила відмовити.

Відповідач - позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнала, зустрічні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник первісного відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав думку позивача за зустрічним позовом та просив задовольнити зустрічний позов в повному обсязі, в задоволенні вимог первісного позову просив відмовити.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 в с. Бочківці приїжджала не часто, а ОСОБА_1 з 1996 року тут проживала та вела господарство.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що в ОСОБА_4 було 2 доньки, які в 1995 році вийшли заміж і роз'їхалися в різні місця для проживання, але в 1996 році позивач за первісним позовом ОСОБА_1 повернулася назад в с. Бочківці, Хотинського району Чернівецької області та почала знову тут проживати. ОСОБА_2 в с. Бочківці вони бачили дуже рідко, якщо вона і приїжджала то дуже рідко.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року померла громадянка ОСОБА_4, яка постійно до дня своєї смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1, факт смерті якої підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_8 року (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1, до якого відноситься: житловий будинок - літ. А-1, який оцінено на 16865 грн., прибудова літ. А - 1572 грн., ганок літ. а1 - 744 грн., ганок літ. а2 - 206 грн., відмостка літ. І-404 грн., сарай літ. В - 2078 грн., вбиральня літ. Г - 707 грн., ворота № 1 - 282 грн., а всього на загальну суму 23899 гривень.

Згідно заповіту від 15.04.1989 року, реєстраційний номер 6, посвідченого секретарем виконкому Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області підтверджується той факт, що покійна ОСОБА_4 заповіла все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона по закону матиме право, заповідає у власність своїй доньці ОСОБА_1 (а.с.6).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не може оформити право власності на вищевказане спадкове майно, оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи, що і підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 915/02-14 від 07 листопада 2014 року (а.с.10).

Також цією ж постановою підтверджується той факт, що позивач ОСОБА_1 вчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 15.04.1989 року, реєстраційний номер 6, посвідченим секретарем виконкому Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області після смерті покійної ОСОБА_4.

Із довідки № 115 від 28.10.2014 року фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 про технічний стан нерухомого майна вбачається, що загальна вартість житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 складає 23899 гривень (а.с.16).

Із матеріалів справи вбачається, що технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, виготовлений на ОСОБА_1 (а.с.11-15).

Звітом про проведення технічного огляду і оцінки стану будівельних конструкцій житлового будинку, господарських будівель та інженерних мереж в АДРЕСА_1 підтверджується те, що вищевказаний житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, відповідають будівельним, протипожежним, та санітарним нормам і правилам, основні конструкції будівель знаходяться у задовільному стані (а.с. 18-28).

Також судом встановлено, що житловий будинок та належні до нього будівлі та споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1 і що належали ОСОБА_4 закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, що і підтверджується даними технічного паспорту, що містяться в розділі характеристика будинку, господарських будівель та споруд.

Однак, як було встановлено судом та підтверджується матеріалами cправи доданими до зустрічного позову, який був поданий до суду 05.07.2015 року згідно по господарської книги № 6 за 1986-1990 роки особовий рахунок НОМЕР_3, господарство, головою якого була покійна громадянка ОСОБА_4, до якого відноситься: житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 до 15 квітня 1991 року, тобто до прийняття закону України «Про власність», відносилося до категорії колгоспних дворів.

Також із матеріалів зустрічного позову вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року у вищевказаному господарстві проживали та були зареєстровані вказані особи, а саме: ОСОБА_4, 1935 р. н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року (голова двору, спадкодавець) та відповідач за первісним позовом ОСОБА_2, 1973 року народження, що підтверджується інформацією, яка міститься в вищезгаданій по господарській книзі № 6 за 1986-1990 роки, особовий рахунок НОМЕР_3 (а.с. 50).

Також судом встановлено, що відповідач за зустрічним позовом, ОСОБА_1 вибула із членів вказаного колгоспного двору в серпні 1990 року, та з того часу не брала участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, оскільки переїхала на постійне місце проживання за місцем своєї роботи в м.Чернівці, в гуртожиток працівників заводу «Кварц», де згодом, після надання гуртожитку статусу житлового будинку (в 2005р.) нею була приватизована квартира (АДРЕСА_3) де вона в даний час зареєстрована і проживає, що підтверджується даними ПП «Ремжитлосервіс» (колишній КЖРЕП № 18 м.Чернівці), що міститься в відповіді на адвокатський запит (а.с.53).

Отже, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору, що розташований за адресою АДРЕСА_1, які не втратили своє право на майно, яке належало колгоспному двору були відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 та покійна - ОСОБА_4.

Так, із довідки № 575-02-20 від 25.05.2015 року, виданої виконкомом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області про те, що згідно по господарської книги № 6, особовий рахунок НОМЕР_3, по господарський двір ОСОБА_4, який знаходиться в АДРЕСА_1 відносився до категорії колгоспних дворів і станом на 15.04.1991 року там були зареєстровані та проживали в даному господарстві: ОСОБА_4, 1935 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.52).

Також, як вбачається з матеріалів справи відповідач за зустрічним позовом, ОСОБА_1 вибула із членів вказаного колгоспного двору в серпні 1990 року, оскільки переїхала на постійне місце проживання за місцем своєї роботи в м.Чернівці, в гуртожиток працівників заводу «Кварц», де згодом, після надання гуртожитку статусу житлового будинку (в 2005р.) останньою була приватизована квартира (АДРЕСА_3) де вона в даний час зареєстрована і проживає, що підтверджується даними ПП «Ремжитлосервіс» (колишній КЖРЕП № 18 м.Чернівці), що міститься в відповіді на адвокатський запит (а.с.53).

Крім того, із довідки № 878-02-20 від 10.08.2015 року, виданої виконкомом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області вбачається, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1, 1968 року народження, проживає разом зі своїми дітьми в АДРЕСА_1 без реєстрації лише з 1996 року та по даний час і здійснює догляд за господарством, обробляє город (а.с.61), що і було підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні.

Отже, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору, що розташований за адресою АДРЕСА_1, які не втратили своє право на майно, яке належало колгоспному двору були відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 та покійна - ОСОБА_4.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні

За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР 1963 року, які діяли до ведення в дію Закону України «Про власність», кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору.

Отже, як було доведено судом, станом до 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору, що розташований за адресою АДРЕСА_1, які не втратили своє право на майно, яке належало колгоспному двору були відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 та покійна ОСОБА_4.

Також судом встановлено, що доказами обставин, що свідчать про існування між співвласниками вказаного вище домоволодіння родинних відносин є свідоцтво про народження відповідачки за первісним позовом ОСОБА_2, серії НОМЕР_2, виданого 27 серпня 1975 року, згідно якого її батьками були ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (а.с. 48).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 20.05.2015 року підтверджується факт реєстрації шлюбу, актовий запис від 09.06.2011 року ОСОБА_2 (а.с.49).

Отже, усі перелічені вище обставини щодо існування між співвласниками вказаного вище домоволодіння родинних відносин жодною із сторін не заперечувалися.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та виходячи з норм законодавства яке регулює дані правовідносини, після припинення існування колгоспного двору (з 15 квітня 1991 року) житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 відноситься до майна колишнього колгоспного двору, та як належав покійній ОСОБА_4 та відповідачу за первісним позовом ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

При цьому виходячи з принципу рівності часток членів двору, судом встановлено, що померлій ОСОБА_4 та відповідачу за первісним позовом ОСОБА_2 належить по 1/2 вказаного житлового будинку, з належними до нього будівлями і спорудами, з чого випливає, що покійна ОСОБА_4 за життя склавши заповіт щодо розпорядження своїм майном після смерті, на користь ОСОБА_1 могла розпорядитися тільки своєю частиною майна колишнього колгоспного двору.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України: у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як було встановлено судом, ні домовленістю між відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 та покійною ОСОБА_4, ні законом, ні рішенням суду частки співвласників у праві спільної сумісної власності на майно колишнього колгоспного двору не були змінені.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_1 слід задовольнити частково та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково, визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, яке розташоване в АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, в іншій частині позовних вимог позивачу за первісним позовом відмовити.

Щодо позовних вимог позивача за зустрічним позовом то суд вважає, що їх слід задовольнити в повному обсязі та визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 як за членом колишнього колгоспного двору.

Крім того у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 слід стягнути судові витрати в розмірі - 121,80 гривень.

Також з позивача за первісним позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь відповідача за первісним позовом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 слід стягнути судові витрати в розмірі 243,60 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись, статтями 316, 328, 346, 355, 357, 370, 372, 392, 1217, 1223, ч. 3 ст. 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст. 10, ст. 57-60, ч. 2 ст. 113, ст. 123, ст. ст. 212-215, ст. 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на ? частину спадкового майна, що розташоване по АДРЕСА_1 а саме на 1/2 частину житлового будинку літ. „А-1", загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., ? прибудови літ. „а", ? ганка літ. „а1", ? ганка літ. „а 2", ? відмостки І, ? сараю літ. „Б", ? сараю літ. „В", ? вбиральні літ. „Г", ? воріт № 1, загальною вартістю 11 949,50 гривень., які належали ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

В іншій частині позовних вимог позивачу за первісним позовом - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, як за членом колишнього колгоспного двору, а саме: на 1/2 частину житлового будинку літ. „А-1", загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 32,4 кв.м., ? прибудови літ. "а„ ? ганка літ. „а1", ? ганка літ. „а 2", ? відмостки І, ? сараю літ. „Б", ? сараю літ. „В", ? вбиральні літ. „Г", ? воріт № 1, - загальною вартістю 11 949,50 гривень.

Стягнути з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі - 121,80 гривень.

Стягнути з позивача за первісним позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь відповідача за первісним позовом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд терміном десять днів з дня його проголошення, а особами, які не були в судовому засіданні в той же термін і в цьому ж порядку з дня отримання ними копії рішення суду.

Суддя: А.І.Руснак