Справа № 127/9780/15-ц Провадження № 22-ц/772/2642/2015Головуючий в суді першої інстанції Волошин С. В.
Категорія 27Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2015 р. м. Вінниця
Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

При секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» про стягнення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и л а:

28.04.2015 року ОСОБА_1., звернувся до суду з наведеним вище позовом до ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива», який мотивовано тим, що 14.12.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу № 156828 (вклад Ощадний), згідно умов якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 1000 грн., строком на 370 днів - по 19.12.2013 року зі сплатою 16 % річних. Керуючись п. 1.4. договору банківського вкладу № 156828, згідно якого додаткові внески (поповнення) до вкладу допускаються включно до дня, що передує «Даті повернення», за період з 14.12.2012 року по 28.01.2013 року позивач вніс в касу банку кошти в загальній сумі 1 289 383, 00 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами, Проте за заявою від 17.12.2012 року за № 3710 про видачу готівки позивач отримав кошти в сумі 64080, 00 грн.

14.12.2012 року між сторонами по справі укладено договір банківського вкладу № 156833 (вклад Ощадний), згідно умов якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 200 доларів США строком на 370 днів - по 19.12.2013 року зі сплатою 7 % річних. Керуючись п. 1.4. договору банківського вкладу № 156833, 17.12.2012 року позивач вніс в касу банку кошти в сумі 8 000 доларів США, що еквівалентно 63 944 грн.

При цьому, 28.12.2012 року згідно заяви на видачу готівки № 5512 відповідачем було здійснено часткове повернення позивачу депозиту в сумі 2000 доларів США, що еквівалентно 15986 грн.

Керуючись умовами договору банківського вкладу № 156828, 12.02.2013 року позивач письмовою заявою за вх. № 28В/1483 від 12.02.2013 року повідомив відповідача про дострокове припинення дії вкладу та необхідність повернення суми вкладу 19.02.2013 року. У відповідь на звернення позивач отримав лист - відповідь № 28В/1443 від 26.02.2013 року про неможливість видачі коштів, оскільки залишок коштів на рахунку позивача згідно договору банківського вкладу № 156828 становить 1 085, 67 грн.

Керуючись умовами договору банківського вкладу № 156833, 12.02.2013 року позивач письмовою заявою за вх. № 28В/1482 від 12.02.2013 року повідомив відповідача про дострокове припинення дії вкладу та необхідність повернення суми вкладу 19.02.2013 року. У відповідь на звернення позивач отримав лист - відповідь № 28В/1422 від 26.02.2013 року про неможливість видачі коштів, оскільки залишок коштів на рахунку позивача згідно договору банківського вкладу № 156833 становить 203, 38 Доларів США.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року, ОСОБА_1 відмовлено у стягненні 128 9383 грн. та 8000 дол. США за депозитними договорами з підстав недоведеності внесення коштів відповідно до договорів банківського вкладу.

На підставі ст. 1212 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача кошти в сумі 1 383 630,03 грн., з яких 1 289 383 грн. за договором депозиту № 156828 від 14.12.2012 року та 8000 дол. США, що еквівалентно 63 944 грн. за договором депозиту № 156833 від 14.12.2012 року, як безпідставно набуті.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 14.12.2012 року між ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в особі начальника Вінницького відділення №3 Слободянюк Л.О., яка діє на підставі Положення про відділення, Статуту банку та Довіреності №41 від 30.12.2012 року та ОСОБА_1 (вкладник) укладено договір банківського вкладу № 156828 (вклад «Ощадний») строком на 370 днів по 19.12.2013 року з процентною ставкою 16 % річних, сума вкладу становить 1000 грн.( а.с. 6 - 8).

14.12.2012 року між сторонами по справі укладено договір банківського вкладу №156833 (вклад «Ощадний»), строком на 370 днів по 19.12.2013 року з процентною ставкою 7 % річних, сума вкладу становить 200 дол. США. (а.с. 23 - 25).

Умовами п.1.4 наведених Договорів передбачено право вкладника робити додаткові внески до дня, що передує «Даті повернення», тобто до 19.12.2013 року,

На підтвердження обставин поповнення вкладів ОСОБА_1. надав копії квитанцій №4759 від 14.12.2012 року на суму 65000 грн.; № 4749 від 17.12.2012 року на суму 295 383 грн., №4269 від 19.12.2012 на суму 124 000 грн., №5706 від 24.12.2012 року на суму 165 000 грн., №1802 від 25.12.2012 року на суму 80 000 грн., №3518 від 26.12.2012 року на суму 60 000 грн., №3957 від 27.12.2012 року на суму 100 000 грн., №31685 від 03.01.2013 року на суму 50 000 грн., №2977 від 08.01.2013 року на суму 100 000 грн., №3416 від 09.01.2013 року на суму 150 000 грн., №5714 від 28.01.2013 на суму 100 000 грн. з призначенням платежу поповнення депозиту згідно з договором №156828 та копію заяви від 17.12.2012 року №3710 про видачу готівки в сумі 64080 грн. за договором депозиту №156828 від 14.12.2012 року , а також копію квитанції № 3721 від 17.12.2012 року на суму 8000 дол., що еквівалентно 63 944 грн. з призначенням платежу - поповнення депозиту згідно з договором №156833 від. 14.12.12 та копію заяви від 28.12.2012 року №5512 на видачу готівки в сумі 2000 дол. США, що еквівалентно 15 986 грн. (а.с. 10-21; 27-28).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року, частково задоволено позов ОСОБА_1. до ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення боргу .

Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1. відповідно до договору банківського вкладу № 156828 (вклад «Ощадний») від 14.12.12 року 1162,20 гривень, з яких 1000,00 гривень - сума банківського вкладу, 162,20 гривень - 16 % річних.

Стягнуто з ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1. відповідно до договору банківського вкладу № 156833 (вклад «Ощадний») від 14.12.12 року 214,19 доларів США, з яких 200 доларів США - сума банківського вкладу, що еквівалентно 2992,00 гривень та 14,19 доларів США - 7 % річних, що еквівалентно 212,28 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог про стягнення 1289383,00 грн. та 8000 дол. США відмовлено .

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення коштів на користь ОСОБА_1., суд апеляційної інстанції виходив з того, що доводи позивача про внесення на депозитний рахунок 1289383,00 грн. та 8000 дол. США, не підтвердженні належним чином оформленими додатковими договорами про зміну розміру депозиту та квитанціями, завіреними печаткою банку, як того вимагає Інструкція НБУ №174 «Про порядок проведення касових операцій банками України», надані позивачем ксерокопії додаткових договорів, не зареєстровані банком, не містять відповідного номеру та за формою і змістом не відповідають формі типового додаткового договору до договору банківського вкладу (вклад «Ощадний») , затвердженої на засіданні 20 червня 2011 року. При цьому, ОСОБА_1 не надано для дослідження оригіналів вище вказаних документів. В облікових документах банку операції з поповнення депозитного рахунку НОМЕР_1 не відображені, заявлені позивачем суми на депозитний рахунок НОМЕР_2 не вносилися та не обліковувалися системою автоматизації Банку. Достовірних доказів, які б свідчили про прийняття банком від вкладника або від третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу) ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Підставою для звернення до суду з позовом ОСОБА_1. зазначав, що внесення коштів в сумі 1 289 383,00 грн. та 8000 дол. США підтверджено відповідними квитанціями і недоведеність факту внесення коштів на виконання умов договору вкладу не спростовує факту внесення таких сум у касу банку, а тому вказані кошти набуті банком без достатньої правової підстави і підлягають поверненню.

Згідно з ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з п. 7.1. договору банківського вкладу будь-які зміни і доповнення до цього договору можуть бути здійснені лише за згодою сторін у письмовій формі і є невід'ємною частиною даного договору.

Таким чином, правовідносини сторін виникли з договору банківського вкладу.

Загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суду України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Враховуючи те, що доказів визнання додаткових угод недійсними чи неукладеними не надано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність посилань позивача на те, що кошти в сумі 1 289 383,00 грн. та 8000 дол. США вважаються отриманими відповідачем безпідставно в розумінні ст. 1212 ЦК України.

Результати оцінки доказів, які містяться у рішенні Апеляційного суду Вінницької області в рішенні від 28 листопада 2014 року самі по собі не дають підстав для застосування правил статті. 1212 ЦК України.

Таким чином, позивачем не правильно обрано спосіб захисту цивільного права, а тому позовні вимоги із зазначених підстав не підлягають до задоволення.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача коштів за договором вкладу.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення із цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ Ю.Б. Войтко

/підпис/ І.М. Стадник

З оригіналом вірно: