АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Савчук М.В., Половінкіної Н.Ю.

секретаря Давньої Я.А.

за участю:представника відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 -ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 08.07.2008 був укладений кредитний договір №E/V082719, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 25 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 05.07.2013.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № E/V082719 від 08.07.2008. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за відповідачем станом на 06.03.2014 утворилась заборгованість в сумі 82844,24 дол. США. Просили стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 82844,24 дол. США, що за курсом 9.45 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.03.2014 року складає 782878,07 грн. за кредитним договором № E/V082719 від 08.07.2008 та вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1,

22ц/794/65/15 Головуючий в І інстанції Мілінчук С.В.

категорія 27 Доповідач Бреславський О.Г.

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат.

Посилається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що кредитор вже використав право на забезпечення своїх вимог щодо погашення сум заборгованості шляхом звернення стягнення на заставне майно із використанням однієї із процедур передбачених законом, а саме безпосереднім продажем.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 08.07.2008 був укладений кредитний договір №E/V082719, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 25 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 05.07.2013.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №E/V082719 від 08.07.2008.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором станом на 06 березня 2014 року за ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 82844,24 дол. США, що складається з : 24150,64 дол. США - заборгованість за кредитом; 36797,76 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 21895,84 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 30 вересня 2010 року, у справі за позовом ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення, поданим до суду у вересні 2010 року, позовні вимоги Банку були задоволені. Передано у заклад ПАТ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_5 заставне майно, а саме: транспортний засіб марки MAN, модель 19.464, 2000 року випуску, тип: вантажний сідловий тягач № кузова/шасі НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1.

Передано у заклад ПАТ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_4 заставне майно, а саме: напівпричіп рефрижератор марки «SYHHMITZ», 1994 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_2.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Е/V082719 від 08.07.2008 у розмірі 277266,71 грн. звернено стягнення на транспортні засоби марки МАN, модель 19.464, 2000 року випуску, тип: вантажний сідловий тягач № кузова/шасі НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5 на праві власності та на напівпричіп рефрижератор марки «SYHHMITZ», 1994 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4 шляхом їх безпосереднього продажу конкретному продавцю з укладенням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ та з наданням ПАТ «Приватбанку» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вирішено питання щодо судових витрат.

З листа ПАТ «Приватбанк» від 29.01.2015 вбачається, що відповідно довідки-рахунку 16.05.2014 заставне майно, а саме автомобіль напівпричіп рефрижератор марки SYHHMITZ», 1994 року випуску реалізовано за 37 000 грн. У зв'язку з тим, що кредит було отримано у іноземній валюті - долари США, позивач конвертував отриману суму від реалізації і здійснив зарахування у валюті кредиту в сумі 3159,20 дол. США згідно курсу 11,71 грн. за один долар США. На момент по подачі позову (березень 2014 року) вказаний автомобіль реалізований не був і позовні вимоги на день ухвалення рішення позивачем не уточнювались.

Заставний автомобіль МАN, модель 19.464, 2000 року випуску, тип: вантажний сідловий тягач № кузова/шасі НОМЕР_3, не реалізований згідно рішення суду до даного часу і знаходиться на охоронюваній стоянці ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.110-117 ).

З листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 09.02.2015 вбачається, що зарахування виручених коштів від реалізації заставного майна здійснено 05.06.2014 у сумі 3159,20 дол. США, а саме: на погашення тіла кредиту у сумі 1579,60 дол. США та 1579,60 дол. США на погашення пені (а.с.117,118, 127).

Таким чином, залишок заборгованості склав 79 685,04 дол. США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.03.2014 складає 752935,97 грн.

У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору.

При порушенні зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання боржником.

Згідно з ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 березня 2014 року Банк звернувся до боржника та поручителя з вимогою про погашення простроченої кредитної заборгованості (а. с.7).

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до абз. 2 п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

У п.10, 11 Договору поруки зазначено, що сторони договору встановлюють, що цей договір вступає у силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Сторони прийшли до згоди, що строк (позовна давність), в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом 5 (п'яти) років. (а.с.14).

З кредитного договору вбачається, що строк виконання основного зобов'язання встановлено до 05 липня 2013 року. (а.с.9-12).

За таких обставин твердження представника відповідачів щодо сплину строку давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором не заслуговують на увагу, оскільки вони є безпідставними.

Крім того, відповідно п. 9 до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет застави, одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет тощо) належить виключно позивачеві ( ч.1 ст.20 ЦК України, ст.3 і 4 ЦПК України).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Тобто, ПАТ КБ «Приватбанк» має виключне право на вибір способу судового захисту порушеного права, чим безпосередньо й скористався, звернувшись до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором №E/V082719 від 08.07.2008, а посилання суду першої інстанції на те, що кредитор вже використав право на забезпечення своїх вимог щодо погашення сум заборгованості шляхом звернення стягнення на заставне майно із використанням однієї із процедур, передбачених законом, а саме безпосереднім продажем, є безпідставними.

Враховуючи зазначені обставини, суд неповно з'ясував обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що відповідно до п. п. 1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог частково, стягнувши солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 79 685,04 дол. США, що складається з : 22571,04 дол. США - заборгованість за кредитом; 36 797,76 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20316,24 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.03.2014 складає 752935,97 грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення частково, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2740 грн. 50 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. ст.88, 307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 06 листопад 2014 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 79 685,04 дол. США, що складається з : 22571,04 дол. США - заборгованість за кредитом; 36 797,76 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20 316,24 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.03.2014 складає 752935,97 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2740 грн. 50 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :