21.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/2308/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

при секретарі Я.О. Сахончик

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 квітня 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідач 29.01.2014 року близько 21.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на території домоволодіння № 70 по вул. Нарвській в м. Дніпропетровську підійшов до вікна будинку, розбив скло молотком та таємно проникнув до житла та таємно викрав майно, спричинивши матеріальну шкоду в розмірі 10 462,85 грн. У звязку з чим позивачу була спричинена моральна шкода. Позивач просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 9982,85 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Позивач в судовому засідання позовну заяву підтримала та просила задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалася на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, на адресу суду направив письмові пояснення по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 29 січня 2014 року близько 21.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на території домоволодіння № 70, розташованого по вул. Нарвській в м. Дніпропетровську, реалізуюче заздалегідь виниклий умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, підійшов до вікна вказаного будинку, та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, розбив скло вікна молотком, який він взяв із дому, вліз крізь нього, тим самим таємно проникнув всередину вказаного будинку, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_1, на суму 10 462,85 грн.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки (а.с.4-5).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2015 року вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2014 року змінено. Виключено з мотивувальної частини вказівку суду про викрадення ОСОБА_2 40 літрів самогону вартістю 480 грн., та вважати встановленим, що він викрав майно на загальну суму 9 982,85 грн. (а.с.6-7).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи вищевикладене суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальних збитків в розмірі 9 982,85 грн.

У відповідності зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Проаналізував доводи ОСОБА_1, суд вважає повністю доказаними наявність у нього на протязі тривалого часу моральних страждань. Однак, до суми 10 000 гривень, суд відноситься критично і вважає, що моральна шкода у розмірі 2000 є реальною з врахуванням вимог розумності і справедливості та підлягає стягненню з ОСОБА_2 на її користь.

В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 100 грн. Оскільки позивач при подачі позовної заяви звільнена від сплати судового збору, то недоплачений судовий збір в розмірі 143,60 підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15-16, 1166-1167 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10-11, 59-61, 88, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 9982.85 грн,моральну шкоду у розмірі 2000 грн, судові витрати у розмірі 100 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 100 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Басова