Справа № 610/1878/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2015 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Носова Г.С.,

при секретарях - Пархоменко С.С., Турченковій О.В., Денисовій В.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом до відповідачів в якому, згідно неодноразово уточнених позовних вимог, просила:

- визнати за нею право власності: на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1;

- визнати за нею право власності на 1/2 частину легкового причепу №4614 ХА, 2003 року випуску, фіолетового кольору;

- визнати за нею право власності на ? частину пасіки, що налічує 50 вуликів, котрі знаходяться за адресою: Харківська область Балаклійський район с. Третій Байрак;

- розподілити між нею та відповідачем ОСОБА_3 борг відповідно до боргової розписки від 26.07.2012 року, в рівних частинах та стягнути на її користь грошові кошти в розмірі 15 000 доларів США, що в еквіваленті становить 367 500 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошові кошти витрачені на купівлю автомобіля марки ВАЗ 21074, 1990 року випуску, кузов № ХТА 210740L0520964, державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 1 275 доларів США, що в еквіваленті становить 31 492 грн.50 коп.;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошові кошти витрачені на купівлю автомобіля марки МОСКВИЧ, державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 2 500 грн.;

- стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 солідарно на її користь грошові кошти витрачені на погашення кредитної заборгованості в розмірі 5 292 грн.08 коп.;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошові кошти витрачені на купівлю кухонного гарнітуру "Вікторія" в розмірі 304 грн.00 коп.;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошові кошти витрачені на купівлю сварочного інвертора «Едон» ММА-257 міні в розмірі 1 100 грн.00 коп..

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.06.2001 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3. 20.06.2014 року шлюб між ними було розірвано. На весілля мати колишнього чоловіка подарувала їм однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_2. Доказом дарування є відеозапис з весілля. Право власності на квартиру зареєстровано за матір»ю відповідача ОСОБА_5. В період шлюбу, ними спільно було придбано: причеп до легкового автомобілю, вартістю 20 000 грн.; пасіку, що налічує 50 вуликів, вартістю 75 000 грн., що знаходиться за адресою: Харківська область Балаклійський район с. Третій Байрак, які зареєстровані та знаходяться у відповідача ОСОБА_3. Перебуваючи у шлюбі подружжям, у громадянина ОСОБА_7, бралися у борг грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США, за які ними було придбано автомобіль Hyundai Elantra MD, 2012 року випуску, чорного кольору. Також в період шлюбу придбано автомобіль марки ВАЗ 21074, 1990 року випуску, кузов ХТА 21074 L0520964, державний номерний знак 81465ХК, за який відповідно, до розписки, було сплачено 2 550 доларів США ( шістдесят дві тисячі п»ятсот п»ятдесят грн.); автомобіль марки МОСКВИЧ за 5000 грн.; кухонний гарнітур «Вікторія» за 608 грн. грн. та сварочний інвертор «Едон» ММА-257 міні за 2 200 грн.. Перебуваючи у шлюбі з позивачем було погашено кредитну заборгованість перед банком у розмірі 5 292 грн. 08 коп.. В добровільному порядку поділити спільне сумісне майно ОСОБА_3 відмовляється.

В судовому засіданні позивач та її представник уточнений позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали частково. Так не заперечено, що відповідачем ОСОБА_3 в період шлюбу був куплений причеп № НОМЕР_3, 2003 року випуску, фіолетового кольору. Щодо інших позовних вимог, посилались на необґрунтованість та не підтвердження належними доказами. Зокрема, посилися на те, що право власності на спірну квартиру АДРЕСА_3 ні відповідач, ні позивач не набули, право власності на квартиру зареєстровано за матір»ю відповідача, ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину. Пасіка, якою користується відповідач ОСОБА_3, на даний час, придбана ним після розірвання шлюбу, оскільки внаслідок хвороби, бджоли не пережили зиму 2014-2015 р.. Тому пасіка спільним майном не може бути. Що стосується договору позики в розмірі 30 000 доларів США, то відповідач про нього нічого не знав, і ніякої згоди на укладення такого договору не давав. Про розписку про отримання коштів йому стало відомо під час слухання справи про поділ майна. Твердження позивача, що отримані кошти були спрямовані на придбання автомобіля Hyundai Elantra MD, 2012 року випуску, не відповідають дійсності, так як даний автомобіль був придбаний на спільні кошти подружжя, отримані від підприємницької діяльності ( від пасіки та спільних збережень, які утворились за попередні роки). В задоволенні інших вимог також просив відмовити, так як вони необґрунтовані та нічим не підтверджені.

Відповідач ОСОБА_5 уточнені позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що згідно рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 20.06.2014 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2001 року по 20.06.2014 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом власником квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_5 ( а.с.48).

Згідно ст.719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов»язком передати дарунок у майбутньому укладається в письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним.

Отже, право спільної власності ні позивач , ні відповідач ОСОБА_3 на спірну квартиру не набули, а диск з записом весілля не може бути прийнятий судом як належний доказ.

Не заперечено відповідачем ОСОБА_3, що в період шлюбу був куплений причеп № НОМЕР_3, 2003 року випуску, фіолетового кольору.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29.11.2003 року, власником спірного причепу є ОСОБА_3 ( а.с.49).

В той же час, відповідачем ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначено, що пасіки з 50 вуликів у нього ніколи не було. Після розлучення у нього залишилася пасіка в кількості 12 вуликів, але внаслідок хвороби, бджоли не пережили зиму 2014-2015 р.. Тому вулики та 10 сімей бджіл були придбані ним вже після розірвання шлюбу, що підтверджено ветеринарно-санітарним паспортом пасіки № 217/1, виданим 27.04.2015 року ( а.с.50-51).

Згідно розписки від 26.07.2012 року позивач ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_7 у борг 30 000 доларів США ( а.с.46)

Відповідно до ч.2 ст.65 СК України передбачено , що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина і чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно ст..65 ч.3 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Суд не може взяти до уваги розписку про отримання позивачем у борг коштів у розмірі 30 000 доларів США від ОСОБА_7, так як належних і допустимих в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України доказів надання відповідачем ОСОБА_3 письмової згоди на отримання у позику цих коштів не надано, а договір виходить за межі дрібного побутового.

Також відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що частини майна, а саме: ВАЗ 21074, 1990 року випуску кузов ХТА 21074 L0520964, державний номерний знак 81465ХК та автомобіля марки МОСКВИЧ, державний номер Т 25 79ХА у нього не має .

Так, згідно відповіді Управління ДАІ від 23.09.2015 року, власником ВАЗ 21074, 1990 року випуску кузов ХТА 21074 L0520964, державний номерний знак 81465ХК є ОСОБА_8, а транспортного засобу з державним номерним знаком Т 25 79ХА взагалі не має ( а.с. 220-221).

Твердження позивача щодо погашення кредитної заборгованості в розмірі 5 292,08 коп. не можуть бути взяті судом до уваги.

Так, з копії квитанції наданої позивачем ( окрім суми зовсім непридатної для читання ) суд не вбачає достатніх доказів того, що позивачем дійсно була погашена кредитна заборгованість у розмірі 5 292,08 грн. ( а.с.205).

Не надано доказів позивачем, щодо придбання в період шлюбу кухонного гарнітуру «Вікторія та сварочного інвертора «Едон» ММА-257 міні.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Таким чином, враховуючи оспорювання відповідачем часу придбання спірного майна, наявності частини майна на теперішній час, не надання позивачем відповідних доказів, суд позбавлений можливості задовільнити в повному обсязі позовні вимоги останньої, відповідно до порядку, визначеному у позовній заяві та з урахуванням зазначених вище положень СК України.

За таких обставин, суд вважає за, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем ОСОБА_1 при подачі позову було сплачено судовій збір до набрання чинності змін до Закону України «Про судовий збір» ( до 01.09.2015 року), так за подання до суду цивільного позову майнового характеру сплачувався судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243,60 грн.

Оскільки, позовні вимоги суд задовольняє частково, а саме в частині визнання права власності на ? частину причепу ( тобто задоволено одну позовну вимогу ), то з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60,61,69,70,71,72 СК України, ст.ст.10,11,59-61,88,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину легкового причеру №4614 ХА, 2003 року випуску, фіолетового кольору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60 грн..

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися, починаючи з 22 грудня 2015 року.

СУДДЯ