справа № 2/489/693/15
Рішення

Іменем України

26 лютого 2015 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

представника позивача, третьої особи ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат, понесених на розподіл особових рахунків, проведення комунікації та оплату комунальних послуг, а також моральної шкоди та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення витрат, понесених на розподіл особового рахунку та проведення газопостачання

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом після неодноразового уточнення якого остаточно просив стягнути з відповідача витрати, понесені на розподіл особових рахунків та проведення комунікацій в сумі 4335,80 грн., а також 4226,80 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплати комунальних послуг, та 8562,60 грн. моральної шкоди.

У обґрунтування вимог вказав, що після ухвалення Ленінським районним судом м.Миколаєва рішення від 25.04.2013 став власником 7/12 частин житлового будинку по АДРЕСА_1. Іншими співвласниками домоволодіння, відповідно до цього рішення, є його дочка ОСОБА_5, якій належить 1/12 частки, та відповідач з часткою 1/3.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17.06.2014 проведено поділ будинку в натурі.

Після визнання за сторонами права спільної часткової власності на житловий будинок і до розподілу особових рахунків після поділу будинку в натурі, відповідач в оплаті комунальних послуг участі не приймав, а тому повинен відшкодувати понесені ним витрати на їх оплату. Крім того, повинен сплатити половину витрат, понесених на розподіл особових рахунків і проведення комунікацій з водопостачання та електрифікації частини будинку, яка належить позивачу. Також, відшкодувати моральну шкоду, розмір якої відповідає витратам, що підлягають стягненню.

У свою чергу, відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 19522,00 грн. витрат, понесених на розподіл особового рахунку та проведення газопостачання у свою частину житлового будинку.

Ухвалою суду від 29.01.2015 зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_4

У судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримала, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Відповідач та його представник просили зустрічний позов задовольнити, первісний позов визнали частково в частині відшкодування частини витрат з оплати комунальних послуг і розподілу особових рахунків.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів прави вбачається та встановлено судом, що з урахуванням рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25.04.2013 ОСОБА_4 був власником 7/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Згідно цього рішення суду ОСОБА_1 набула право власності на 1/12 частку домоволодіння, а ОСОБА_2 на 1/3 частки.

Іншим рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17.06.2014 проведено поділ житлового будинку між вказаними співвласниками шляхом виділення однієї його частини, з прилеглими приміщеннями і спорудами, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, іншої частини - ОСОБА_2

Із змісту позову вбачається, що до прийняття судом рішення від 25.04.2013 особові рахунки споживача комунальних послуг були оформлені на позивача ОСОБА_4, який є інвалідом Великої Вітчизняної війни І групи та має 100% пільгу по сплаті комунальних платежів.

Вказаних обставин сторони не оспорювали.

У позові ОСОБА_4 вказав, а його представник в судовому засіданні, що після набуття права спільної часткової власності на житловий будинок і до розподілу особових рахунків, відповідач разом із своєю сім'єю користувався усіма комунальними послугами безоплатно, усіляко ухиляючись від їх оплати, що змушувало його оплачувати комунальні послуги самостійно.

Посилаючись на довідки ПАТ «Миколаївобленерго», МКП «Миколаївводоканал» та ПАТ «Миколаївгаз», а також виписки з особових рахунків позивач просив стягнути з відповідача за період з травня 2013 року і до розподілу особових рахунків, понесені витрати на оплату житлово-комунальних послуг, зокрема, 554,05 грн. сплачених за спожиту електричну енергію, 1231,52 грн. витрат з оплати водопостачання і водовідведення та 2441,26 грн. витрат по газопостачанню.

Крім наведеного, позивач вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати 4335,80 грн., що складає половину витрат, понесених ним на розподіл особових рахунків та проведенні комунікацій з водопостачання і електрифікації частини житлового будинку, яка згідно рішення суду виділена йому з дочкою ОСОБА_6, а також 8562,60 грн. моральної шкоди.

У зустрічному позові відповідач ОСОБА_2 просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 половину витрат, що складає 19522,00 грн., понесених ним на газифікацію своєї частини будинку після його поділу.

Таким чином, між стромами має місце спір щодо участі в утриманні будинку після набуття ними права спільної часткової власності і до розподілу особових рахунків, а також відшкодуванні витрат, пов'язаних з розподілом особових рахунків.

Положеннями статті 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до частини другої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники будинку є учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

За правилами, частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 будучи співвласником будинку, безоплатно користувався житлово-комунальними послугами, які за спірний період часу оплачував позивач, на якого були відкриті особові рахунку.

При цьому, суд не приймає доводи представника відповідача про участь відповідача в оплаті комунальних послуг, оскільки докази на які посилалася представник ОСОБА_2 стосуються оплати послуг спожитих сім'єю останнього після розподілу особових рахунків, і не стосуються спірного періоду. Будь-яких інших належних і допустимих доказів участі в оплаті комунальних послуг в спірний період відповідач не надав.

З огляду на викладені правові норми суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати позивачу витрати, понесені на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі його частки в домоволодінні, власником якої він був на час виникнення спірних правовідносин.

Так, після ухвалення судом рішення від 25.04.2013 частка ОСОБА_4 у праві спільної часткової власності на будинок складала - 7/12 або в процентному відношенні - 58,31 %, ОСОБА_1 - 1/12 або 8,33 %, а відповідача ОСОБА_2 - 1/3 або 33,32 %.

Довідкою ПАТ «Миколаївобленерго» від 22.09.2014 № 4054/04-13 підтверджується, що починаючи з травня 2013 року (наступного місяця після ухвалення судом рішення від 25.04.2013) і по серпень 2014 року (до розподілу особових рахунків, після поділу будинку рішенням суду від 17.06.2014) позивач оплатив спожитий обсяг електричної енергії на суму 554,05 грн. У зв'язку із цим, з відповідача слід стягнути 184,61 грн. (554,05 х 33,32%) витрат, понесених позивачем на оплату спожитої електричної енергії.

Послуги з водопостачання та водовідведення за період з травня 2013 року по серпень 2014 року згідно виписки МКП «Миколаївводканал» по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_4 оплатив в сумі 1231,52 грн. Отже, відшкодуванню підлягає 410,34 грн. (1231,52 х 33,32%).

За спожитий газ, відповідно витягу з особового рахунку № НОМЕР_2 та квитанцій за період травня 2013 року по грудень 2015 року, ОСОБА_4 сплатив 2441,26 грн. Отже, з відповідача підлягає стягненню 813,42 грн. (2441,25 х 33,32%).

За таких обставин, вимоги в частині відшкодування житлово-комунальних послуг підлягають частковому задоволенню у розмірі, вказаному вище.

Твердження представника позивача про пільги позивача, внаслідок чого понесені ним витрати повинені бути стягнуті у повному розмірі з відповідача, з огляду на характер спірних правовідносин, суд вважає безпідставними та такими, що не відповідають вимогам статті 360 ЦК України.

Також, суд не приймає доводи ОСОБА_1 про не проживання її в будинку та не користування комунальними послугами, так як вони спростовуються особистими її поясненнями про постійне перебування біля батька та запереченнями відповідача, який вказував на те, що його сестра постійно знаходиться і проживає у будинку.

Щодо доводів представника відповідача про необхідність поділу витрат, понесених на оплату житлово-комунальних послуг, виходячи з кількості споживачів таких послуг, суд вважає помилковими, оскільки відповідно до приписів статті 156 ЖК України участь членів сім'ї та інших осіб, які проживають із власником, у витратах, пов'язаних з наданням житлово-комунальних послуг, визначається власником житла і обов'язки по відшкодуванню таких витратах виникають у члена сім'ї перед власником, а не перед учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Вимоги первісного позову в частині стягнення з відповідача 4335,80 грн., що складає половину витрат, понесених позивачем ОСОБА_4 на розподіл особових рахунків та проведення комунікацій з водопостачання і електрифікації останнім своєї частини будинку, після його поділу в натурі, та вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають.

Відмовляючи сторонам у вказаних вимогах суд виходить з того, що зазначені роботи та розподіл особових рахунків проводилися кожною із сторін після поділу будинку, будучи окремими власниками, метою яких було поліпшення власних умов, в т. ч. і в частині обліку спожитих енергоносіїв.

Також відсутні підстави для задоволення вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.

Із змісту позову видно, що як на підставу заподіяння моральної шкоди ОСОБА_4 вказав на перешкоджання відповідачем у користуванні житловим будинком і господарськими будівлями, виконанні робіт з проведення комунікацій та безпідставним затінюванням бійок, скандалів та погрожування розправою.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 обґрунтовуючи моральну шкоду пояснила, що через ухилення відповідача від участі в оплаті комунальних послуг, перешкоджанні і не бажанні приймати участь в розподілі особових рахунків позивач ніс витрати самостійно, що обмежувало його можливості у придбанні необхідних ліків та лікуванні, так як він є особою похилого віку.

Згідно із статтями 23, 1667 ЦК України обов'язковою умовою відшкодування моральної шкоди є наявність в діях однієї особи винної і протиправної поведінки по відношенню до іншої особи, яка поєднана із заподіянням такої шкоди.

З огляду на встановлені обставини, підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача відсутні, оскільки в розглядуваному спорі судом не встановлено обставин, які вказували на заподіяння позивачу моральної шкоди з його вини, а також відсутні докази цьому.

Не приймання участі в оплаті житлово-комунальних послуг не може бути підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки між сторонами відсутні будь-які договірні відносини про встановлення такої відповідальності, а законом не передбачено відшкодування моральної шкоди у такому випадку. Крім того, позивач оплачував житлово-комунальні послуги, як споживач послуг, та не намагався узгодити з відповідачем порядок оплати цих послуг, а після їх сплати вимог до останнього не пред'являв.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати, понесені на оплату житлово-комунальних послуг, а саме 184,61 грн. за спожиту електричну енергію, 410,34 грн. за послуги з водозабезпечення і водовідведення та 813,42 грн. за послуги з газопостачання, разом 1408,37 грн. (одна тисяча чотириста вісім гривень 37 коп.).

У задоволенні інших вимог, в.ч. витрат понесених на розподіл особових рахунків та моральної шкоди - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з розподілом особового рахунку та проведення газопостачання - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 02.03.2015.