Провадження № 2/317/1592/2015
Справа № 317/2777/15-ц
06 жовтня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Сакояна Д.І.
при секретарі Грецовій О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про позбавлення права користування житловим будинком, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та відповідно до уточненої позовної заяви просить позбавити відповідача права користування житловим будинком АДРЕСА_1.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідно рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01.11.2011 р. він є власником житлового будинку АДРЕСА_1. В будинку зареєстрований відповідач, хоча фактично не проживає більше десяти років.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву від 06.10.2015 р. про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.
У зв'язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 01.11.2011 р., яке набрало законної сили 14.11.2011 р., за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

З копії витягу № 32181360 від 24.11.2011 р. вбачається, що право власності на означений житловий будинок зареєстроване за ОСОБА_1 в ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 24.11.2011 р., реєстраційний номер 35254907.

Відповідно до довідки № 01-29/1826 від 11.08.2015 р., виданої виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 та має склад сім'ї: брат - ОСОБА_2, 1964 р.н. (зареєстрований але не проживає).

Відповідно до довідки № 01-29/2332 від 06.10.2015 р., виданої виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради, в житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2, 1964 р.н., але з 2010 року за даною адресою не проживає.

Згідно відповіді начальника адресно-довідкового сектору Державної міграційної служби України в Запорізькій області ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за вищевказаною адресою з 1996 року.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про позбавлення права користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника - у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності об'єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 214-215, 226, ч. 3 ст. 209 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про позбавлення права користування житловим будинком - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2, 1964 року народження, права користування житловим будинком АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян