Справа № 454/1384/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Пахут С. О. ,

при секретарі Кривіцькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-х осіб Приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталії Іванівни, Стенятиської сільської ради Сокальського району Львівської обасті про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом та уточненнями, в яких просить визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4., виданого на ім'я відповідачки та скасувати державну реєстрацію останньої на успадковану квартиру.

Свої вимоги мотивує наступним.

ЇЇ батько ОСОБА_3. помер ІНФОРМАЦІЯ_1., а мати ОСОБА_4. - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті матері відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Вона проживала з матір'ю до дня її смерті, тому, вважається такою, що прийняла спадщину.

Коли вона звернулася до нотаріуса, щоб подати заяву про прийняття спадщини, то їй стало відомо, що її тітка - відповідачка ОСОБА_2. вже отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті її матері за заповітом.

У Стенятинській сільській раді їй повідомили, що її мати дійсно уклала заповіт, однак скасувала його, написавши відповідну заяву.

Не зважаючи на це, нотаріусом було безпідставно видано відповідачці оскаржуване свідоцтво та проведено державну реєстрацію права власності останньої на спадкову квартиру.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Чернявський Р.І. позов підтримав.

Надав суду пояснення, викладені в позові.

Додав, що заява про скасування заповіту на ім'я відповідачки є волевиявленням матері позивачки і є перешкодою для оформлення відповідачкою спадщини після смерті покійної матері.

Також, дана заява містить всі необхідні реквізити та складена з дотримання всіх вимог законодавства.

Крім того, просить суд врахувати, що відповідачка та її представник не заперечують факт подання матір'ю позивачки до сільради даної заяви.

Тому, нотаріальне посвідчення цієї заяви, правильність якого ставлять під сумнів відповідач та представник, не спростовує того факту, що заповіт скасовано особисто спадкодавцем.

Додав, що у випадку необхідності, даний правочин (скасування заповіту), відповідно до ст.219 ЦК України, може бути визнано судом дійсним.

Відповідач ОСОБА_2. позову не визнала.

Подала заперечення проти позову, в яких зазначила, що секретар Стенятинської сільської ради ОСОБА_5. завірила підпис ОСОБА_4. в заяві про скасування заповіту і прийняла цю заяву.

Однак, станом на 15.03.2003р. ОСОБА_5., в силу Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, рад», жодних повноважень вчиняти нотаріальні дії не мала, оскільки вона лише 27.02.2004р. була уповноважена виконавчим комітетом сільради вчиняти нотаріальні дії.

Тому, зазначена заява є нікчемною та не може бути підставою для скасування свідоцтва про право на спадщину.

Представник відповідачки - адвокат Смолинець В.І. в судовому засіданні позову також не визнав.

На обґрунтування своєї позиції навів суду обставини, викладені в запереченні проти позову.

3-тя особа Бойчук Н.І. в судовому засіданні пояснила, що дійсно видала відповідачу ОСОБА_2. свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4. на квартиру АДРЕСА_1, оскільки в спадковому реєстрі даний заповіт є чинним. Відомості про його скасування - відсутні.

Щодо вирішення спору покладається на розсуд суду.

Представник 3-ї особи - голова Стенятинської сільської ради Студінський Г.Я. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6, будучи на той час секретарем сільської ради, посвідчила 24.02.2003р. заповіт ОСОБА_4.

26.06.2003р. виконавчий комітет виніс рішення, яким вивів ОСОБА_6 із складу виконкому і секретаря та прийняв у члени виконкому і обрав секретарем ОСОБА_5

Рішенням сільради від 27.06.2003р. останню затверджено секретарем виконавчого комітету.

Після додаткових виборів Козачок стала депутатом та рішенням сесії від 07.09.2003р. її обрали секретарем сільської ради. Остання одразу ознайомлена з посадовою інструкцією.

15.10.2003р. ОСОБА_4. подала заяву про скасування заповіту, сплатила держмито, а ОСОБА_5. посвідчила цю заяву і внесла в журнал реєстрації.

Крім того, 21.03.2003р. рішенням виконкому проведено розподіл обов'язків працівників згідно посадових інструкцій. На секретаря сільради, крім іншого, покладено відповідальність за вчинення нотаріальних дій.

Після того, як було введено електронний спадковий реєстр, рішенням виконкому №18 від 27.02.2004р. продубльовано рішення про розподіл обов'язків та ОСОБА_5. безпосередньо призначено відповідальною за ведення нотаріальних дій по сільській раді, оскільки була така вимога.

Остання внесла заповіт у спадковий реєстр 07.11.2005р., а внести заяву про його скасування забула. Це зумовлено тим, що заповіти і заяви про скасування заповітів реєструються в різних журналах.

Також, таких заяв дуже мало, близько дві-три на сто заповітів.

Додав, що жодного умислу проти людини не було. Секретар вчиняла нотаріальні дії, оскільки так зазначено в посадовій інструкції.

Скасувати заповіт - це була воля померлої.

Вважає позов підставним.

Свідок - секретар Стенятинської сільської ради ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в липні 2003 року вона почала працювати секретарем виконавчого комітету. В серпні 2003 року її обрали депутатом та одразу ж на сесії обрали секретарем. Одразу ж після цього її ознайомили з посадовою інструкцією.

ОСОБА_4. приходила до сільської ради та хотіла скасувати заповіт. Оскільки в сільській раді нотаріальні дії вчиняються секретарем, то вона надрукувала їй заяву, Коліда підписала її та справила держмито. Вона в свою чергу нотаріально посвідчила цю заяву та внесла в журнал реєстрації.

Також, вона скасувала вищевказаний заповіт, зробивши в журналі реєстрації відмітку «скасовано 15.10.2003р.» та перекреслила слово «заповіт».

Відмітки про скасування на заповіті вона не ставила, оскільки вказівка ставити такі відмітки надійшла вже після того, як почали реєструвати їх в електронному спадковому реєстрі.

Всі заповіти вона подавала до Управління нотаріату у Львівській області.

З 2006 року вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Ствердила, що в заяві про скасування заповіту відображена реальна воля померлої.

Вислухавши сторони, 3-х осіб, свідка, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав.

Відповідно до ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь який час скасувати заповіт, чи внести до заповіту зміни.

Згідно ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування.

Згідно витягу, матері позивачки ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_1 Львівської області.

З розпорядження №103 від 09.03.1994р. вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4. удочерили позивачку.

Згідно свідоцтв про смерть, батько позивачки ОСОБА_3. помер ІНФОРМАЦІЯ_1., а мати ОСОБА_4. - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із заповіту від 24.02.20043р. вбачається, що мати позивачки ОСОБА_4. заповіла все належне їй майно відповідачці ОСОБА_2.

Із заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4. вбачається, що позивачка звернулася з такою заявою до нотаріуса 18.06.2014р., а відповідачка - 18.07.2014р.

Із свідоцтва про право на спадщину від 22.08.2014р. вбачається, що таке видано на ім'я відповідачки на підставі зазначеного вище заповіту від 24.02.2003р.

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 15.10.2003р., ОСОБА_4. даний заповіт скасувала.

Згідно витягів з журналів реєстрації нотаріальних дій, вказана заява зареєстрована 15.10.2003р. за №39, справлено державне мито, а також внесено відомості в запис про реєстрацію вищезазначеного заповіту, а саме, що його скасовано.

З наведеного випливає, що мати позивачки - ОСОБА_4. як спадкодавець, скористалася гарантованим Цивільним кодексом України правом на скасування заповіту.

Юридичним наслідком такого волевиявлення спадкодавця є спадкування належного їй майна за законом, так як нового заповіту вона не укладала.

Таким чином, відповідачки не мала жодних підстав одноособово успадковувати майно після смерті ОСОБА_4., оскільки заповіт, складений на її користь скасовано.

Рішенням виконавчого комітету Стенятинської сільської ради Сокальського району №9 від 21.03.2003р. проведено розподіл обов'язків працівників сільської ради, згідно посадових інструкцій.

З посадової інструкції (додатка до зазначеного рішення), секретар сільради відповідає, в тому числі, за вчинення нотаріальних дій.

Рішенням Стенятинської сільської ради №42 від 07.09.2003р. ОСОБА_5. призначено секретарем сільської ради.

Із зазначеного вище вбачається, що волевиявлення спадкодавця ОСОБА_4. викладене у формі заяви, яка відповідає всім вимога та яка підписана нею особисто та скріплена печаткою.

Дану заяву остання, як це і вимагається законодавством, подала для нотаріального посвідчення, що не оспорюється відповідачкою.

Тому, мати позивачки вчинила всі необхідні дії, які від неї залежали, для врахування її волі щодо спадкового майна.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5., на момент нотаріального посвідчення зазначеної зави 15.10.2003р., була секретарем сільради та згідно рішення від 21.03.2003р. саме на секретаря сільської ради покладено відповідальність за вчинення нотаріальних дій.

Безпідставним є також покликання відповідачки та її представника на ст.1257 ЦК України про нікчемність даної заяви, оскільки дана норма передбачає нікчемність заповіту, а не заяви про скасування заповіту.

Суд звертає увагу на те, що приписи ст.ст.1254, 1257 ЦК України не передбачають поняття визнання недійсною заяви про скасування заповіту.

При цьому, стороною відповідача не надано жодних доказів, які могли б слугувати підставою вважати недійсною заяву від 15.10.2003р. про скасування заповіту.

А відтак, на дату видачі оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину, заповіт померлої ОСОБА_4. був скасований в силу поданої нею заяви від 15.10.2003р.

З огляду на зазначене, всі заперечення відповідачки з цього приводу не знайшли свого обґрунтування в судовому засіданні.

В той же час, позовні вимоги ОСОБА_1. є підставними та підлягають до задоволення, оскільки суд вважає заяву ОСОБА_4. про скасування заповіту чинною.

Суд також приходить до висновку, що, в силу ст.88 ЦПК Уркраїни, з відповідачки на користь ОСОБА_1. слід стягнути судові витрати в повному розмірі, зокрема - витрати на правову допомогу, які підтверджуються представленими суду договором про надання правової допомоги від 18.05.2015р., протоколом узгодження договірної ціни від 27.08.2015р., квитанціями від 27.08.2015р., 03.09.2015р. та актами здачі приймання від 27.08.2015р. та від 03.09.2015р.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2., виданого 22.08.2014р. приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталією Іванівною на ім'я ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за №1718, спадкова справа №25/2014.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 Львівської області, проведену приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталією Іванівною, на підставі рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень НОМЕР_2 від 22.08.2014р. (запис про право власності НОМЕР_1).

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд.

Головуючий: С. О. Пахут