АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/8600/15 Головуючий 1-ї інстанції - Лазарєв А.В.
Справа № 642/563/15ц Доповідач - Колтунова А.І.
Категорія: захист честі, гідності та
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Щербань Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації, стягнення моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

28 січня 2015 року представник фізичної особи підприємця ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що на час подачі позову в провадженні Солом'янського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) до Державної служби інтелектуальної власності, ОСОБА_1 про визнання недійсним деклараційного патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель «Сухе пальне».

В рамках розгляду цієї справи ОСОБА_1 неодноразово поширювалась відносно позивача неправдива інформація, яка ганьбить його честь та гідність, а саме в наданих до суду письмових та усних поясненнях, поясненнях наданих до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, відповідачем зазначено, що ФОП ОСОБА_2 скоїв кримінальний злочин - підробку Дослідження та аналізу результатів експертного висновку, виконаний Національним технічним університетом «Харківський політехнічний інститут» (далі - Висновок). Також на підставі цих необґрунтованих тверджень просив суд притягнути позивача до кримінальної відповідальності. Проте, правоохоронними органами за результатами перевірки заяви відповідача щодо наявності в діях посадової особи, яка надала Висновок стосовно патенту України № НОМЕР_1, встановлено відсутність складу злочину, тобто відсутність підробки вказаного Висновку.

Також відповідач посилався на факт визнання в судовому засіданні позивачем та його представником відповідності патенту України № НОМЕР_1 критерію «новизна». Проте, зазначене твердження також не відповідає дійсності та не підтверджується будь-якими доказами.

Таким чином, поширюючи недостовірну інформації ОСОБА_1 порушено особисті немайнові права ФОП ОСОБА_2, зокрема вказана інформація ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоду його діловій репутації як суб'єкта підприємницької діяльності. Висловлена відповідачем негативна та недостовірна інформація має характер наклепу, не підпадає під ознаки критики та оціночного судження, порушує конституційний принцип презумпції невинуватості, отже підлягає спростуванню.

У зв'язку із поширенням відповідачем недостовірної інформації стосовно позивача, останній постійно перебуває у стані нервового хвилювання, напруження та стресу, в результаті чого, знизився рівень працездатності, що негативно впливає на якість виконання трудових обов'язків та досягнення позитивного результату в праці.

Зважаючи на зазначене, просив суд визнати недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 в письмових та усних поясненнях по цивільній справ № 2609/22762/12, заяві до ВККСУ щодо підробки позивачем документу під назвою «Дослідження та аналіз результатів експертного висновку по матеріалам цивільної справи № 2609/22762/12», виконаний НТУ «ХПІ», висновку спеціалістів НТУ «ХПІ» від 17 березня 2014 року, а також інформацію щодо надання позивачем заяви стосовно того, що патент України № НОМЕР_1 відповідає критерію «новизна», зобов'язати ОСОБА_1 не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати вищевказану інформацію, шляхом направлення листів до Солом'янського районного суду м. Києва та ВККСУ з зазначенням в них наступного тексту: «Поширену мною раніше інформацію щодо вчинення ОСОБА_2 дій по підробці висновку НТУ «ХПІ» та визнанню відповідності патенту України № НОМЕР_1 критерію «новизна» вважати недостовірною», стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 10 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, судові витрати покласти на відповідача.

09 червня 2015 року ОСОБА_1 подано до суду зустрічний позов до ФОП ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації, стягнення моральної та матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що є винахідником двох патентів України «Сухе пальне», працює директором підприємства «Біон» ЛТД ТОВ. Цей вид продукції підприємство «Біон» ЛТД ТОВ реалізує на внутрішньому та зовнішньому ринках.

ФОП ОСОБА_2 до 27 травня 2012 року незаконно використовуючи належний ОСОБА_1 патент також виготовляв схожу продукцію.

Під час розгляду справи Солом'янським районним судом м. Києва ФОП ОСОБА_2 надано в якості доказу ксерокопію Висновку спеціалістів НТУ «ХПІ» від 17 березня 2014 року яка містить ознаки підробки.

Надана ФОП ОСОБА_2 до суду інформація щодо встановлення Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відсутності підробки вказаного Висновку є недостовірною, такою, що вводить суд в оману та ганьбить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1

Також є недостовірною поширена відповідачем за зустрічним позовом інформація щодо зловживання позивачем процесуальними правами, затягування розгляду справи.

Вказаними діями відповідача ОСОБА_1 нанесено психо-емоційні травми, крім того різко погіршився стан здоров'я, що призвело до зниження працездатності та матеріальних втрат.

Зважаючи на зазначене, просив суд, з урахуванням уточнень, визнати недостовірною інформацію, поширену ФОП ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 в первісному позові та додаткових поясненнях щодо встановлення Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відсутності підробки Висновку стосовно патенту України № НОМЕР_1, зловживання позивачем своїми процесуальними правами, затягуванням розгляду справи, зобов'язати ФОП ОСОБА_2 не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати вказану інформацію, шляхом направлення листа до Ленінського районного суду м. Харкова з наступним текстом: «Поширену мною раніше інформацію про те, що відсутність підробки висновку спеціалістів НТУ «ХПІ» від 17 березня 2014 року фактично вже була раніше встановлена Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, а також що ОСОБА_1 шляхом зловживання своїми процесуальними правами, цілеспрямовано затягував розгляд цивільної справи № 642/563/15-ц, намагаючись унеможливити винесення рішення по суті заявлених позовних вимог, вважати недостовірною», стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь 60 000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, 1 300,00 грн. на лікування, 6 000,00 грн. вартість досліджень фахівця-психолога, 1 042, 20 грн. транспортні витрати, судові витрати покласти на відповідача за зустрічним позовом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову незаконним, висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають обставинам справи. Так не є обґрунтованими висновки суду стосовно того, що оціночні судження не є предметом судового захисту.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали.

Представник ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди, сторонами не оспорюється, у зв'язку з чим колегія суддів відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, тобто в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації, стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації, стягнення моральної та матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що надані сторонами позовні заяви, усні та письмові пояснення, в яких висловлена оцінка обставин по справі та припущення щодо порушення прав та інтересів, не є поширенням недостовірної інформації, є оціночним судженням, з яким сторони зверталися до компетентних органів в ході розгляду та вирішення спору, що виник між ними.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції зважаючи на нижчезазначене.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1, який представляє інтереси підприємства «Біон» ЛТД ТОВ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про заборону виробництва товарів та стягнення збитків. Рішенням господарського суду Харківської області від 23 травня 2012 року позов задоволено. Заборонено ФОП ОСОБА_2 виробництво товарів, які виготовлені з використанням патенту України № НОМЕР_1 від 25 червня 2007 року. Стягнено з ФОП ОСОБА_2 на користь підприємства «Біон» ЛТД ТОВ 53 368,00 грн. збитків, 2 352,50 грн. судового збору та 12 938,00 грн. витрат на проведення експертизи (а.с. 140 -147, том 1).

В провадженні Солом'янського районного суду м. Києва знаходиться позов ФОП ОСОБА_2 до Державної служби інтелектуальної власності, ОСОБА_1 про визнання недійсним деклараційного патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель «Сухе пальне», в обґрунтування якого позивач посилався на невідповідність патенту умовам пп. 1, 5 ст. 6, п. 2 ст. 7 ЗУ «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі». Під час розгулу справи ФОП ОСОБА_2 було надано копію висновку спеціалістів НТУ «ХПІ» від 17 березня 2014 року, яким встановлено, що патент України № НОМЕР_1 на корисну модель «Сухе пальне» не відповідає умовам патентоздатності корисної моделі - «промислова придатність» і «новизна» на дату подання заявки на видачу патенту (а.с. 27- 30, том 1).

03 березня 2015 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001067 про внесення недостовірних відомостей в висновок спеціалістів НТУ «ХПІ» від 17 березня 2014 року (а.с. 93, том 1).

Матеріали справи містять лист НТУ «ХПІ» від 15 травня 2014 року з тексту якого вбачається, що висновок, який безпосередньо стосується патенту на корисну модель № НОМЕР_1, фахівцями університету не надавався (а.с. 23, том 2).

Відповідно до висновку, затвердженого Начальником Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 22 квітня 2014 року перевірку припинено, зазначено, що відносини, які склалися між сторонами носять цивільно-правовий характер (а.с. 26, том 1).

18 червня 2014 року ОСОБА_5 подано до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України скаргу щодо неправомірної поведінки судді, в якій зазначив, що під час розгляду справи в суді ним було надано незаперечні докази, які свідчать, що Висновок спеціалістів НТУ «ХПІ» підроблений ФОП ОСОБА_2 та останнім в судовому засіданні зроблено заяву, що патент України № НОМЕР_1 відповідає критерію «новизна» (а.с. 16-25, том 1).

При подачі до суду першої інстанції ФОП ОСОБА_2 первісного позову, усних та письмових пояснень, посилався на поширення ОСОБА_1 відносно нього неправдивої інформації, яка ганьбить його честь та гідність, а саме відповідачем зазначено, що ФОП ОСОБА_2 скоїв кримінальний злочин - підробку Дослідження та аналізу результатів експертного висновку, виконаний НТУ «ХПІ». Також на підставі цих необґрунтованих тверджень просив суд притягнути позивача до кримінальної відповідальності. Проте, правоохоронними органами за результатами перевірки заяви відповідача щодо наявності в діях посадової особи, яка надала Висновок стосовно патенту України № НОМЕР_1, встановлено відсутність складу злочину, тобто відсутність підробки вказаного Висновку.Також відповідач посилався на факт визнання в судовому засіданні позивачем та його представником відповідності патенту України № НОМЕР_1 критерію «новизна». Проте, зазначене твердження також не відповідає дійсності та не підтверджується будь-якими доказами (а.с. 1-8, 61-64, 199-202, том 1).

В поданому до суду ОСОБА_1 зустрічному позові, усних та письмових поясненнях до нього вбачається, що ФОП ОСОБА_2 під час розгляду справи надано неправдиву інформацію щодо встановлення Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відсутності підробки документів та зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду судової справи (а.с. 72-77, 109-114, том 1, а.с. 2-8, том 2).

Сторони посилаються на поширення відносно один одного недостовірної інформації, що міститься в наданих ними до Солом'янського районного суду м. Києва, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Ленінського районного суду м. Харкова позовних заявах, усних та письмових поясненнях, скаргах, яка порушує їх особисті немайнові права, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, та вимагають її спростування.

Відповідно до ч.1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Відповідно до ст. 276 ЦК України орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов'язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено поняття недостовірної інформації, а саме недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції позивачем за зустрічним позовом не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження посилань щодо підробки чи дійсності Дослідження та аналізу результатів експертного висновку, виконаного НТУ «ХПІ». Що ж стосується наявності в матеріалах справи листа НТУ «ХПІ» від 15 травня 2014 року з тексту якого вбачається, що висновок, який безпосередньо стосується патенту на корисну модель № НОМЕР_1, фахівцями університету не надавався (а.с. 23, том 2), то колегія суддів вважає, що наявність даного листа не є достатнім доказом, який свідчить про підробку чи дійсність зазначеного Висновку.

Таким чином, сторонами по справі на підтвердження своїх вимог та заперечень не доведено недостовірність поширеної протилежною стороною інформації.

Крім того, з пункту 16 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції , а не поширення недостовірної інформації.

З матеріалів справи та наданих сторонами пояснень вбачається, що сторони по справі зверталися до компетентних органів - судів, Вищої кваліфікаційної комісії суддів та інших установ з метою перевірки інформації щодо порушення їх прав та законних інтересів, зважаючи на що у суду відсутні правові підстави для задоволення позовів.

У тому разі, коли поширювач негативної інформації не зміг довести її достовірність, до нього не може автоматично застосовуватися судом санкція, наприклад покладення обов'язку спростувати поширену інформацію.

Крім того, колегія суддів не погоджується з посиланнями апелянта стосовно того, що надана ОСОБА_2 під час розгляду справи інформація, не є оціночним судженням.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критики, оцінки дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Оціночні судження можуть бути як позитивними, так і негативними по своїй природі, але за їх висловлювання не можна притягнути до юридичної відповідальності, питання про достовірність або недостовірність оціночних суджень ставитися не може.

Так, вислови ОСОБА_2 щодо встановлення Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відсутності підробки Висновку стосовно патенту України № НОМЕР_1, зловживання апелянтом своїми процесуальними правами, затягуванням розгляду справи, є оціночними судженнями, оскільки містять лише припущення.

В п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини справа "Українська Прес-Група" проти України" від 29.03.2005 зазначено, що у своїй практиці суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлювання думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється ст. 10 Конвенції.

Виходячи із того, що посилання ФОП ОСОБА_6 містить оціночні висловлювання, правдивість яких доводити не потрібно, то судова колегія вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову в частині спростування недостовірної інформації.

Що ж стосується відшкодування ФОП ОСОБА_6 моральної шкоди на користь ОСОБА_1, то зазначена вимога не підлягає задоволенню, з огляду на те, що в діях відповідача за зустрічним позовом відсутній склад цивільного правопорушення, який є підставою для притягнення особи до відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди, а тому позов у частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 303, 304, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, ст.ст. 253, 256, ч.1, 3 ст. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК Україна, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: І.Г. Гальянова

Т.М. Костенко