Справа № 357/1892/15 Головуючий у І інстанції Ярмола О. Я.
Провадження № 22-ц/780/4204/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 25.08.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

25 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Ігнатченко Н.В., Сушко Л.П.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № №005/12 від 26 червня 2007 року в розмірі 1 403 847 грн. 65 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 червня 2007 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №005/12, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 125 000 Євро на строк до 01 червня 2027 року під 12% річних. До зазначеного договору 29 травня 2008 року, 30 вересня 2009 року та 28 квітня 2010 року було укладено додаткові договори. В забезпечення виконання умов кредитного договору №005/12 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір поруки, за яким поручитель ОСОБА_3 Анатолій зобовязався перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_2 зобовязань в повному обсязі. Банк виконав взяті на себе зобовязання та перерахував кредитні кошти відповідачу ОСОБА_2 Позичальник належним чином не виконує свої зобовязання, у звязку з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Кредобанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не направлення письмової вимоги про повернення боргу не є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд першої інстанції фактично позбавив позивача права на судовий захист. Висновки суду про те, що договір поруки втратив чинність, є хибними, так як в разі внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору, внаслідок чого збільшується розмір зобовязань за кредитним договором, обсяг його відповідальності не збільшується.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 26 червня 2007 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 005/12, згідно якого позичальник отримала в кредит грошові кошти в сумі 125 000 Євро, терміном до 01 червня 2027 року, зі сплатою 12% річних.

29 травня 2008 року, 30 вересня 2009 року та 28 квітня 2010 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 були укладені додаткові договори.

29 вересня 2009 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір поруки в забезпечення виконання зобовязань в повному обсязі за кредитним договором № 005/12.

Відповідно до п. 1.2 Статуту ПАТ «Кредобанк», затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів банку, погодженого Національним банком України 24 грудня 2009 року ПАТ «Кредобанк» є правонаступником ВАТ «Кредобанк».

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Кредобанк» не направляв ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_3 вимоги про дострокове повернення коштів. Додатковим договором № 2 до кредитного договору, укладеним без згоди поручителя, збільшено обсяг відповідальності останнього, внаслідок чого в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України договір поруки є припиненим.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що отримавши кошти за кредитним договором, ОСОБА_2 не виконує належним чином свої зобовязання за договором, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Так, станом на 30.10.2014 року загальна сума заборгованості по Кредитному договору становить - 1 403 847,65 (один мільйон чотириста три тисячі вісімсот сорок сім) гривень 65 копійок, яка складається з:

*неповернутої суми кредиту - 1 116 759,22 гривень (один мільйон сто шістнадцять тисяч сімсот п'ятдесят дев'ять) гривень 22 копійки;

*прострочених відсотків - 224 640,46 гривень (двісті двадцять чотири тисячі шістсот сорок) гривень 46 копійок;

*прострочена сума комісії за адміністрування кредиту - 300,00 гривень (триста) гривень;

*пені - 62 147,97 гривень (шістдесят дві тисячі сто сорок сім) гривень 97 копійок.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що позивач не направляв відповідачам письмову вимогу про дострокове повернення коштів за кредитним договором.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Враховуючи те, що боржник не виконує свої зобовязання за кредитним договором, ПАТ «Кредобанк», використовуючи своє право на вчасне отримання коштів за кредитним договором, обґрунтовано звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Направлення письмової вимоги про дострокове повернення коштів є виключно правом банку, а не його обовязком. Позивач вибрав спосіб захисту порушених прав шляхом предявлення позову до відповідачів, що по суті і є достроковою вимогою про повернення всієї суми кредиту.

Заперечуючи проти позову, відповідачі вказують на припинення поруки у зв'язку зі зміною зобов'язань боржника ОСОБА_2 за кредитним договором без згоди поручителя ОСОБА_3, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності останнього, та заявлення вимог після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Враховуючи те, що строк виконання основного зобовязання не настав, посилання відповідачів на припинення дії договору поруки з підстав спливу вказаного строку є безпідставними.

Доводи ОСОБА_3 щодо збільшення обсягу його відповідальності як поручителя внаслідок внесення змін до кредитного договору не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що встановлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Однак, згідно п. 4.7 договору поруки у випадку внесення без згоди поручителя до кредитного договору змін, внаслідок чого збільшується розмір зобов'язань за кредитним договором обсяг його відповідальності не збільшується. У цьому випадку поручитель несе часткову відповідальність в межах, визначених п. 1.1. на момент укладення договору поруки.

За таких обставин поручитель має відповідати солідарно з боржником лише в межах суми заборгованості, що була нарахована без врахування додаткових угод.

Відповідно до наданого суду розрахунку відсотків за користування кредитом, сума нарахованих відсотків без врахування збільшеної відсоткової ставки, що була запроваджена додатковими угодами між банком та боржником, складає 162 924.4 грн.

Отже солідарному стягнення з поручителя підлягає сума відсотків, нарахована без врахування додаткових угод, а саме 162 924. 4 грн., а не заявлені до стягнення в позовній вимозі банку 224 640.46 грн.

Різниця між сумою відсотків нарахованою за підвищеною відсотковою ставкою та сумою відсотків, нарахованою за початковою ставкою, а саме 224 640.46 - 162 924.4 = 61 716.06 грн. підлягає стягнення лише з боржника, оскільки укладений договір поруки не забезпечує виконання зазначеної частини зобов'язань боржника.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_3, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», місце знаходження вул. Сахарова, 78, м. Львів, , солідарно заборгованість за кредитним договором №005/12 від 26 червня 2007 року в розмірі 1 342 131,59 грн. (один мільйон триста сорок дві тисячі сто тридцять одну гривню 59 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», місце знаходження вул. Сахарова, 78, м. Львів, , заборгованість за кредитним договором №005/12 від 26 червня 2007 року в розмірі 61 716.06 грн. (шістдесят одну тисячу сімсот шістнадцять гривень 06 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір у розмірі 2 740 грн. 50 коп. (дві тисячі сімсот сорок грн. 50 коп.) з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Ігнатченко Н.В.

ОСОБА_4