АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9075/15 Справа № 175/5441/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Озерянська Ж. М. Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», треті особи: ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про захист прав споживача та стягнення суми,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом про захист прав споживача та стягнення сум за договірними зобов'язаннями, в якій просила стягнути з ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на її користь 199810 грн. 78 коп. страхової виплати з урахуванням індексу інфляції, 12262 грн. 09 коп. пені та 23281 грн. 17 коп., що становить 3% річних за порушення грошового зобов'язання за договором страхування засобів наземного транспорту № 530531628 від 08 жовтня 2007 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути із ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 122620 грн. 92 коп. за договором страхування засобів наземного транспорту № 530531628 від 08 жовтня 2007 року, а також стягнуто із ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь держави судовий збір в сумі 1226 грн. 20 коп. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить судове рішення в частині відмови в задоволенні позову скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Не погогоджуючись із вказаним рішенням суду ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернулися до суду також із апеляційною скаргою, в якій просили рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 08 жовтня 2007 року між ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»), (далі за текстом- ПрАТ «АСК«ІНГО Україна») та ОСОБА_2 було укладено договір № 530531628 страхування засобів наземного транспорту, згідно якого було застраховано автомобіль «Mitsubishi Pajero» державний номерний знак НОМЕР_4, який належить на праві власності ОСОБА_3 зі строком дії до 07 жовтня 2008 року (а.с.12-13).

Відповідно до умов цього договору страхування вигодонабувачем призначено ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк»).

Також встановлено, що ПАТ «Кредитпромбанк» є кредитедавцем за кредитним договором № 39/10/07-А від 08 жовтня 2007 року, укладеним з ОСОБА_3, якому були надані грошові кошти в сумі 27920,00 доларів США для купівлі автомобіля, відповідно до договору купівлі-продажу № 811121 від 05 жовтня 2007 року. Забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором від 08 жовтня 2007 року є застава автомобіля «Mitsubishi Pajero» державний номерний знак НОМЕР_4 за договором застави № 39/10-301/07-А від 08 жовтня 2007 року (а.с.17-18) та порука ОСОБА_2, згідно з договором поруки № 39/10-ПО1/07-А від 08 жовтня 2007 року (а.с.14-20).

Крім того встановлено, що 02 січня 2008 року на автошляху с. Перше Травня - Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 рухаючись на автомобілі «Mitsubishi Pajero» державний номерний знак НОМЕР_4 не впорався з керуванням, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, автомобіль було пошкоджено. 04 січня 2008 року, в установлені договором строки, ОСОБА_2 повідомила ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про настання страхового випадку та 23 травня 2008 року подала пакет необхідних для здійснення страхової виплати документів. Однак листом за № 23002 від 12 серпня 2008 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» позивачці було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі з підстав неможливості ідентифікувати автомобіль за номером кузова та розбіжності у процесуальних документах щодо часу і місця ДТП.

Внаслідок відмови у виплаті страхового відшкодування, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування та рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2012 року її позов було задоволено частково, визнано неправомірною відмову ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» у виплаті страхового відшкодування за договором страхування від 08 жовтня 2007 року, стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ПАТ «Кредитпромбанк» страхове відшкодування в розмірі 122620 грн. 92 коп., стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_2 суму пені у розмірі 12262 грн., суму збитків від інфляції у розмірі 45995 грн. 96 коп., 3% річних в сумі 13585 грн. 73 коп., понесені витрати по справі - сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн., стягнуто з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь держави судовий збір у сумі 1944 грн. 64 коп., в задоволенні позовних вимог про визнання частково недійсним договору страхування від 08 жовтня 2007 року було відмовлено (а.с.23-31).

Також, цим рішенням встановлено, що розмір матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Mitsubishi Pajero» державний номерний знак НОМЕР_4, пошкодженого в результаті ДТП, без врахування втрат товарної якості, складає 122620 грн. 92 коп.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2012 року було скасовано рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2012 року в частині стягнення з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ПАТ «Кредитпромбанк» страхового відшкодування в розмірі 122620 грн. 92 коп., стягнення з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_2 суми пені у розмірі 12262 грн., суми збитків від інфляції у розмірі 45995 грн. 96 коп., 3% річних в сумі 13585 грн. 73 коп., понесених витрат по справі сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн., стягнення з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь держави судового збору у сумі 1944 грн. 64 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні даних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, а в решті рішення залишено без змін (а.с.32-39).

Залишивши рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2012 року без змін щодо неправомірної відмови ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» у виплаті страхового відшкодування за договором страхування від 08 жовтня 2007 року апеляційний суд зазначив, що місцевий суд ухвалив законне та обґрунтоване рішення в цій частині, оскільки ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»не виконали умови договору страхування, а саме умови, передбачені п. 8.2 Договору страхування від 08 жовтня 2007 року, відповідно до яких, виплата страхувальнику страхового відшкодування здійснюється протягом 15 робочих днів з моменту прийняття страховиком рішення про виплату та з письмової згоди вигодонабувача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово усно та питсьмово, а саме 27 грудня 2012 року, 27 лютого 2013 року, 19 березня 2013 року зверталися до ПАТ «Кредитпромбанк» з проханням вчинити дії по витребуванню з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» страхової виплати, або надати письмову згоду на виплату страхового відшкодування, протем жодної відповіді від ПАТ «Кредитпромбанк» на свої звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не одержали (а.с. 40-42).

В подальшому рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2012 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08 жовтня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2012 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» 17061,08 доларів США заборгованості за кредитним договором від 08 жовтня 2007 року, та судовий збір, внаслідок чого було відкрито виконавче провадження та арештоване майно боржників(а.с.43, 44).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ПАТ «Кредитпробанк» про зобов'язання вчинити дії - відмовлено. Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_2 до суду із позовом до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про стягнення на свою користь страхового відшкодування не зверталася, а отже позивачами обрано неправильний спосіб захисту своїх прав (а.с.45-51),

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Крім того, судом встановлено, що 19 серпня 2014 року ОСОБА_2 вдруге звернулася із заявою до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про виплату - страхувальнику за вказаним вище договором страхування страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання, неустойки (пені), в розмірі, що встановлена п. 7.5 договору страхування за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування та три проценти річних від простроченої суми. Однак ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» страхової виплати не здійснено.

Пунктом 7.3 договору страхування від 08 жовтня 2007 року передбачено, що страхувальник має право одержати страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Статтею 988 ЦК України встановлено обов'язки страховика перед страхувальником, відповідно до них страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Також цією статтею визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно із ч. 2 ст. 985 ЦК України страхувальник, зокрема, має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача). Тотожні положення містяться в ч. 3 ст. З Закону України «Про страхування».

А відповідно до частини 4 статті 636 ЦК України якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Крім того, пунктом 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що відповідно до положень ст. 985 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про страхування» договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про страхування», і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах.

Так, рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року, встановлено, що факт звернення ПАТ «Кредитпромбанк» до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з листом від 10 квітня 2008 року № 1985/39-001682-2, в якому Банк просив сплатити страхове відшкодування на погашення частини кредитної заборгованості ОСОБА_3. Про встановлені факти звернень ПАТ «Кредитпромбанк» листами до ПРАТ «АСК «ІНГО Україна» щодо необхідність перерахування страхового відшкодування для погашення кредиту та для подальшого ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля також встановлено і рішенням Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2012 року, але страховою компанією таких виплат проведено не було, а ПАТ «Кредитпромбанк», як вигодонабувач, із позовом до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про стягнення на свою користь страхової виплати не зверталося, про що також підтвердили сторони в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Строк страхової виплати, передбачений п. 8.2 договору страхування від 08 жовтня 2007 року становить 15 днів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - це виплата, яка здійснюється страховиком в межах страхової суми, а страхова сума - це максимально можливий розмір виплати по страхуванню.

Оскільки ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» ухилилися від відшкодування страхових виплат за пошкоджений автомобіль, чим порушили умови договору страхування, а приймаючи до уваги, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2012 встановлено розмір матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Mitsubishi Pajero» державний номерний знак НОМЕР_4, пошкодженого в результаті ДТП, без врахування втрат товарної якості у розмірі 122620 грн. 92 коп., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, обгрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про незаконність рішення суду, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки ці доводи не спростовують висновків суду і фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Разом з цим колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення індексу інфляції, пені та 3% річних вже були предметом розгляду цивільної справи Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, та в задоволенні яких судом було відмовлено.

Проте, з такими висновками колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, та зазначалося вище, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2012 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково, визнано неправомірною відмову ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» у виплаті страхового відшкодування за договором страхування від 08 жовтня 2007 року, стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ПАТ «Кредитпромбанк» страхове відшкодування в розмірі 122620 грн. 92 коп., стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_2 суму пені у розмірі 12262 грн., суму збитків від інфляції у розмірі 45995 грн. 96 коп., 3% річних в сумі 13585 грн. 73 коп., понесені витрати по справі - сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн., стягнуто з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь держави судовий збір у сумі 1944 грн. 64 коп., в задоволенні позовних вимог про визнання частково недійсним договору страхування від 08 жовтня 2007 року було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2012 року було скасовано рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2012 року в частині стягнення з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ПАТ «Кредитпромбанк» страхового відшкодування, стягнення з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_2 суми пені, суми збитків від інфляції та 3% річних, а також в понесених витрат по справі сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судового збору та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні даних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, а в решті рішення залишено без змін.

Скасовуючи рішення місцевого суду апеляційний суд зазначив, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2, заявленого на користь третьої особи ПАТ «Кредитпромбанк», який доручення позивачці на представлення його інтересів в суді не давав, а також стягувати страхову виплату зі страховика чи ні в цій справі є правом лише ПАТ «Кредитпромбанк».

Крім того, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ПАТ «Кредитпробанк» про зобов'язання вчинити дії - відмовлено. Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 до суду із позовом до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про стягнення на свою користь страхового відшкодування не зверталася, а отже позивачами обрано неправильний спосіб захисту своїх прав.

У зв'язку з чим посилання суду першої інстанції на те, що вимоги позивачки про стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних вже розглянуті судом є необгрунтованими.

Крім того, відповідно до п. 7.2 договору страхування від 08 жовтня 2007 року страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування на умовах і в терміни передбачених договором страхування, а пунктом 8.2 цього договору страхування передбачено, що після одержання всіх необхідних документів, рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається Страховиком у термін 15 робочих днів. Виплата Страхувальнику страхового відшкодування здійснюється протягом 15 робочих днів з моменту прийняття Страховиком рішення про виплату та з письмової згоди Вигодонабувача.

Згідно пункту 7.5 договору страхування відповідальність сторін за невиконання умов договору регулюється умовами Договору та діючим законодавством України. Страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожень день прострочки, але не більше 10% від суми боргу.

Як вбачається із матеріалів справи та зазначалося вище, 02 січня 2008 рокусталася вказана дорожньо-транспортна пригода, а страхове відшкодування позивачу до цього часу не виплачено.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Оскільки ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» ухилилися від відшкодування страхових виплат за пошкоджений автомобіль, чим порушив умови договору страхування, страхове відшкодування не сплатив, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що вимоги позива про стягнення пені в сумі 12262 грн. 09 коп., трьох відсотків річних від суми заборгованості в розмірі 23281 грн. 17 коп. пілягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується інфляційного збільшення суми заборгованості, яка визначена позивачем вона є помилковою, оскільки, ця сума складає 76822 грн., виходячи з наступних розрахунків:

- індекс інфляції за період з вересня 2008 року по жовтень 2014 року складає 162,64%, = (вересень 2008 року-101,1) х (жовтень 2008 року-101,7) х (листопад 2008 року-101,5) х (грудень 2008 року-102,1) х (річний 2009 року-112,3) х (річний 2010 рік-109,1) х (річний 2011 року-104,6) х (річний 2012 року-99,8) х (річний 2013 року-100,5) х (січень 2014 року-100,2) х (лютий 2014 року-100,6) х (березень 2014 року-102,2) х (квітень 2014 року-103,3) х (травень 2014 року-103,8) х (червень 2014 року-101,0) х (липень 2014 року-100,4) х (серпень 2014 року-100,8) х (вересень 2014 року-102,9) х (жовтень 2014 року-102,4).

- (122620,92 грн. х 162,64%) / 100% = 199442,92 грн. - 122620,92 грн. = 76822 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що вигодонабувач, тобто ПАТ «Кредитпромбанк», звернувшись до страхової компанії із листом про виплату страхового відшкодування, вказану виплату не отримав, після чого Банк взагалі не звертався до суду із позовом до Страховика про стягнення суми страхового відшкодування, а також на цей час встановлено, що правонаступником ПАТ «Кредитпромбанк» є ПАТ «Дельта Банк», який в свою чергу знаходиться в стані ліквідації, та у цього банку введено тимчасову адміністрацію, який після набуття прав вимоги з 20 травня 2013 року, як правонаступник Вигодонабувача, не звертався до страховика, а ні із заявою про виплату страхового відшкодування так і з позовною заявою про стягнення цього відшкодування із страхової компанії.

Також встановлено, що ПАТ «Кредитпромбанк» до передання своїх прав згоди не надавав Страхувальнику на отримання страхового відшкодування, а після такої передачі прав, у цього Банку відсутні підстави для надання взагалі такої згоди, а його правонаступник ПАТ «Дельта Банк» такої згоди надати не може, оскільки цей Банк не є стороною договору страхування, а також він не звертався до Страховика із заявами про отримання страхового відшкодування, а також не звертався він і до суду із цього приводу, що на думку колегії суддів, така бездіяльність свідчить лише про згоду Вигодонабувача на отримання ОСОБА_2 страхового відшкодування від Страховика.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, у зв'язку з чим рішення місцевого суду у цій частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської областя від 13 серпня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 скасувати, та у скасованій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» () на користь ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_3) інфляційне збільшення суми заборгованості в розмірі 76822 грн., три відсотки річних від суми заборгованості в розмірі 23281 грн. 17 коп. та пеню за час прострочення платежу у розмірі 12262 грн. 09 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.О. Макаров

Суддів Ж.І. Максюта

М.Л. Прозорова