Справа № 314/1973/14-ц
Провадження № 6/314/90/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Галянчук Н.М.,

секретар судового засідання Денисова Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ подання начальника відділу державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2015 року начальник відділу державної виконавчої служби Вільнянського РУЮ ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним поданням, посилаючись на те, що на виконанні у ВДВС Вільнянського РУЮ перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 12000,00 грн. Боржник ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем вжиті заходи примусового виконання рішення суду:

-на адресу боржника направлялись вимоги про явку до відділу державної виконавчої служби Вільнянського РУЮ для сплати боргу;

-накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Добровільно рішення суду боржником не виконується, до теперішнього часу сума боргу не погашена.

Наявність у особи невиконаних зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України. Тому начальник ВДВС Вільнянського РУЮ і просить суд вирішити питання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Сторони виконавчого провадження на підставі ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України у судове засідання не викликалися. Державний виконавець у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, матеріали виконавчого провадження не надав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали, додані до подання, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню у звязку з таким.

Як вбачається з копії виконавчого листа № 314/1973/14-ц, виданого 21 липня 2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області, копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 25 липня 2014 року, дійсно на виконанні у відділі ДВС Вільнянського РУЮ знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 12000,00 грн.

Відповідно до п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звернутись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобовязань.

Таким чином, підставою для обмеження особи у праві виїзду за кордон є сукупність двох умов: наявність у особи невиконаних зобовязань, покладених на неї рішенням суду або органу (посадової особи), а також факт її ухилення від виконання таких зобовязань.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

До подання додані документи, які свідчать, що державним виконавцем вживались заходи щодо встановлення фактичного місця проживання боржника та перевірки його майнового стану для подальшого звернення стягнення на таке майно, а саме зроблено запити до реєстраційних органів щодо права власності на нерухоме та рухоме майно.

Зокрема, відповідно до довідки сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області, боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на обєкти нерухомого майна за боржником ОСОБА_2 не зареєстровано.

З довідки ВДАІ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 06 листопада 2015 року вбачається, що за ОСОБА_2 право власності на транспортні засоби не зареєстровано.

Згідно з актами державного виконавця від 04 та 30 листопада 2015 року, державним виконавцем були здійснені виходи за адресою: Запорізька область,

м. Вільнянськ, вул. Дніпровська, 47, але боржник був відсутній, перевірити майновий стан не представилось можливим.

Разом з тим, у матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б підтверджували факт ухилення боржника від виконання зазначених зобовязань. Наявність заборгованості ще не свідчить про свідоме ухилення боржника від сплати коштів. Зокрема, не надані підтвердження про обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження, про забезпечення виклику боржника до ВДВС.

Додані до подання копії викликів боржника до державного виконавця та реєстри на відправлення рекомендованої кореспонденції не містять підтвердження факту їх отримання особисто ОСОБА_2, а тому не можуть слугувати належним доказом підтвердження факту ухилення боржника від явки до державного виконавця та виконання свого зобовязання.

Крім того, виклик, датований 18 червня 2015 року за вихідним № 2487, яким ОСОБА_2 зобовязано зявитися до державного виконавця 25 червня 2015 року з 13 до 16 години, за даними реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції був направлений боржникові 25 червня 2015 року, тобто у день, на який він викликався до державного виконавця. Виклик же, датований 23 листопада 2015 року за вихідним

№ 6316, яким ОСОБА_2 зобовязано зявитися до державного виконавця 26 листопада 2015 року з 13 до 15 години, за даними реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції був направлений боржникові лише 28 листопада 2015 року, тобто після спливу строку явки до державного виконавця.

Так само, у викликах, виписаних на імя ОСОБА_2, містяться попередження про накладення штрафу та здійснення примусового приводу органами внутрішніх справ у разі неявки без поважних причин, однак державним виконавцем не надано доказів, які б підтверджували факт здійснення таких заходів щодо боржника.

Крім того, при вирішенні подання суд враховує, що до звільнення боржника з ТОВ «Вільнянський молокозавод», бухгалтерією підприємства здійснювалися відрахування на погашення боргу за виконавчим листом. Однак, ні подання, ні додані до нього матеріали не містять відомостей про залишок заборгованості та стан виконання боржником своїх обовязків на час звернення до суду з вказаним поданням.

Таким чином, у звязку з тим, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, відповідно до вимог ст.ст. 10, 57, 60 ЦПК України, державний виконавець як сторона, яка приймає участь у справі, не довів суду ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме не довів наявність факту ухилення (навмисного чи іншого свідомого невиконання) боржника від виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.М. Галянчук

15.12.2015