Провадження № 22-ц/779/1874/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Лінійного відділу на станції Знам'янка УМВС України на Одеській залізниці та Головного управління Державної казначейської служби у Кіровоградській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 пред'явив до Лінійного відділу на станції Знам'янка УМВС України на Одеській залізниці та Головного управління Державної казначейської служби у Кіровоградській області вищезазначений позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку із неправомірними діями працівників міліції, які вразились у безпідставному притягненні його до адміністративної відповідальності, йому було завдано матеріальної та моральної шкоди, які він оцінив відповідно у 600 грн та 2000 грн та просив їх стягнути з відповідачів.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Постановлено стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з Державної казначейської служби у Кіровоградській області на користь ОСОБА_2 600 грн матеріальної та 400 грн моральної шкоди.

Не погоджуючись із даним рішенням, Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи. На думку апелянта, судом не було враховано того, що підставою відшкодування шкоди громадянину внаслідок незаконного накладення штрафу є закриття справи про адміністративне правопорушення. Тому, зазначає апелянт, оскільки постановою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.05.2014 року в частині закриття провадження в справі про накладення штрафу було відмовлено, у суду не було підстав для стягнення шкоди. Крім того, апелянт вказує на те, що Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області є неналежним відповідачем по справі, оскільки воно є окремою юридичною особою, має самостійний кошторис видатків. Також, представник апелянта зауважує, що в матеріалах справи відсутні належні докази щодо повноважень Головного управління Казначейства представляти інтереси Державної казначейської служби. При цьому, зазначає представник апелянта, судом не було враховано і того, що відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури здійснюється шляхом стягнення коштів з державного бюджету, а не з органів Казначейства. Посилаючись на незаконність рішення суду, а також на безпідставність покладення на Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області обов'язку відшкодування шкоди, представник апелянта просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У судове засідання представник Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області не з'явився, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив, рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв'язку із незаконним накладенням адміністративного штрафу на нього працівниками органів міліції, останньому було спричинено матеріальну та моральну шкоду, кошти в погашення якої слід стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з Державної казначейської служби у Кіровоградській області. Однак, погодитись із таким висновком суду, на думку колегії суддів, не можна з наступних підстав.

По-перше, слід зауважити, що ОСОБА_2 неправильно визначено осіб, які є відповідальними у випадку спричинення шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

Так, згідно "Положення про лінійний відділ на ст.Знам'янка Управління МВС України на Одеській залізниці" названий орган міліції не є юридичною особою, а у всіх правовідносинах виступає як структурний підрозділ Управління МВС на Одеській залізниці (а.с.52-54). Отже, названий орган внутрішніх справ за змістом ст.ст.28-30 ЦПК України не може бути стороною в справі.

Також в даному випадку не являється належним відповідачем і Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, оскільки воно є окремою юридичною особою, має самостійний кошторис видатків, печатку та несе відповідальність тільки за своїми зобов'язаннями.

У відповідності до п.5 ст.4 Положення про Державну Казначейську службу, затверджену Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011 безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду здійснює Казначейство.

Крім того, п.35 постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 «Про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ» встановлено, що саме Казначейство, а не його структурні підрозділи, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування, в тому числі шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та судів.

По-друге, колегія суддів зазначає, що у разі звернення позивача до належних відповідачів, останній у відповідності зі ст. 10 ЦПК України, зобов'язаний був довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої йому незаконним притягненням до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, а ч. 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

У відповідності до п. 2 ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду » підлягає відшкодуванню шкода, у тому числі моральна, завдана громадянинові внаслідок незаконного накладення штрафу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 2 вищезазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, зокрема із постанови Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 травня 2014 року вбачається, що постанова про накладення штрафу в сумі 17,00 грн на ОСОБА_2 скасована, а в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про закриття провадження в даній справі - відмовлено (а.с.5).

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що на спірні правовідносини поширюється дія ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», однак не врахував, що провадження в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не було закрито на підставі постанови суду.

За таких обставин, ухвалене в справі судове рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, тому воно підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 313-314, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 березня 2015 року в даній справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Лінійного відділу на станції Знам'янка УМВС України на Одеській залізниці та Головного управління Державної казначейської служби у Кіровоградській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

О.Є. Меленко