У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І., Олійник А.С.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, Відкритого акціонерного товариства «Вуглецевий композит» про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (далі - РВ ФДМУ по Запорізькій області), Відкритого акціонерного товариства «Вуглецевий композит» (далі - ВАТ «Вуглецевий композит») про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, який у процесі судового розгляду неодноразово уточнював.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що з 03 листопада 2011 року між ним та РВ ФДМУ по Запорізькій області укладено контракт № 264, відповідно до умов якого позивача призначено на посаду керівника виконавчого органу ВАТ «Вуглецевий композит». 03 листопада 2011 року наказом РВ ФДМУ по Запорізькій області № 728 його призначено на посаду голови правління ВАТ «Вуглецевий композит». 08 листопада 2013 року він отримав лист РВ Фонду держмайна від 29 жовтня 2013 року, до якого був доданий наказ від 28 жовтня 2013 року № 875 «Про припинення контракту від 03 листопада 2011 року № 264, укладеного з керівником виконавчого органу ВАТ «Вуглецевий композит». Позивач вважав наказ незаконним, оскільки визнання ВАТ «Вуглецевий композит» банкрутом та призначення ліквідатором банкрута Іщенко Д.В., не є підставою для припинення контракту.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд скасувати наказ № 875, поновити його на посаді голови ВАТ «Вуглецевий композит», стягнути з РВ ФДМУ по Запорізькій області 21 509грн 28 коп. середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні з 29 жовтня 2013 року по 29 березня 2014 року, стягнути з ВАТ «Вуглецевий композит» суму 33 954 грн 20 коп. заборгованість із заробітної плати з січня по жовтень 2013 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2014 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ «Вуглецевий композит» на користь ОСОБА_6 суму 33 854 грн 20 коп. заборгованості із заробітної плати з січня 2013 року по жовтень 2013 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що РВ ФДМУ по Запорізькій області, як засновником ВАТ «Вуглецевий композит», на підставі статуту товариства та наказу РВ ФДМУ по Запорізькій області від 27 листопада 2008 року № 399 «Про перетворення державного підприємства «Вуглецевий композит» у ВАТ «Вуглецевий композит», укладено строковий контракт від 02 листопада 2011 року № 264 з ОСОБА_6, відповідно до умов якого позивача було призначено на посаду керівника виконавчого органу вказаного товариства.

Термін дії вказаного контракту встановлено з 03 листопада 2011 року до 03 листопада 2014 року.

На підставі зазначеного контракту наказом РВ ФДМУ по Запорізькій області по Запорізькій області від 03 листопада 2011 року № 728 ОСОБА_6 було призначено на посаду голови правління ВАТ «Вуглецевий композит» з 03 листопада 2011 року, про що було вчинено запис РВ Фонду ДМУ у трудовій книжці позивача (а. с. 10).

Постановою господарського суду Запорізької області від 27 лютого 2013 року ВАТ «Вуглецевий композит» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Іщенка Д.В., вказана ухвала господарського суду, залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19 липня 2013 року та ухвалою Вищого господарського суду України від 16 жовтня 2013 року (а. с. 11-21).

Згідно з наказом РВ ФДМУ по Запорізькій області від 28 жовтня 2013 року № 875, який винесено на підставі абз. 7 п. 6.2 контракту від 03 листопада 2011 року, постанови Вищого господарського суду України від 16 жовтня 2013 року та ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», контракт з позивачем визнано таким, що припинився (а. с. 10).

Ліквідатором Іщенком Д.В. 28 жовтня 2013 року було вчинено запис до трудової книжки позивача про його звільнення з посади у зв'язку з ліквідацією підприємства за п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі вищезазначеного наказу РВ ФДМУ по Запорізькій області від 28 жовтня 2013 року № 875 (а. с. 109).

Відмовляючи в задоволенні позову про поновлення на роботі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивача звільнено з роботи законно та відсутні підстави для його поновлення на посаді голови правління підприємства.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати та стягуючи її з ВАТ «Вуглецевий композит», суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до довідки від 06 квітня 2014 року, виданої ліквідатором ВАТ «Вуглецевий композит» Іщенком Д.В., заборгованість перед ОСОБА_6 з заробітної плати з січня 2013 року по жовтень 2013 року становить 33 954 грн 20 коп.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з РВ ФДМУ по Запорізькій області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заробітну плату позивачу повинно сплачувати саме ВАТ «Вуглецевий композит», та оскільки позивач заявляв вимоги до товариства в частині вказаних вимог, то вважав, що відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з РВ ФДМУ по Запорізькій області.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Пунктом 13 Закону України від 06 грудня 2012 року № 5518-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо подальшого удосконалення адміністрування податків і зборів» частину четверту статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № № 32-33, ст. 413) викладено в такій редакції: «4. Суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України».

Відповідно до п. 1 Прикінцевих положень цього Закону цей Закон набирає чинності з 01 січня 2013 року.

Із позовом ОСОБА_6 звернувся 05 грудня 2013 року (а. с. 1, 3).

Згідно з ч. 7 статті 12 ГПК України справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України підвідомчі господарським судам.

Абзацом 9 ст. 16 ГПК України встановлено виключну підсудність справ господарським судам і зазначено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Із постанови господарського суду Запорізької області від 27 лютого 2013 року вбачається, що ВАТ «Вуглецевий композит» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а. с. 11-13).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи спір в порядку цивільного судочинства, суди зазначених положень процесуального закону не врахували, не звернули уваги на те, що позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку підсудні господарському суду та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин судові рішення підлягають скасуванню як такі, що ухвалені з порушенням норм процесуального права, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч. 3 ст. 335, ст. ст. 336, ч. 1 ст. 340, ст. 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, Відкритого акціонерного товариства «Вуглецевий композит» про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С. Олійник