Справа № 369/3654/15 Головуючий у І інстанції Медвідь Н. О.
Провадження № 22-ц/780/4221/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 30.09.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року про виконання умов угоди на покупку щеняти та компенсацію упущеної вигоди внаслідок невиконання відповідачем умов вказаної угоди,-

встановила:

03 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 07 квітня 2014 року між ним та відповідачем було укладено угоду, відповідно до умов якої, відповідач придбав у позивача щеня йорка, договірною вартістю 3400 грн., про що свідчить розписка, написана власноручно відповідачем.

Укладеною між сторонами письмовою угодою було обумовлено порядок розрахунку, а саме: 800 грн. позивач оплачує одразу, а решту суми у період з 21.04.2014 по 15.05.2014 року.

Крім цього, у випадку затримки оплати, відповідач сплачує позивачу 10% від повної вартості щеняти за кожен тиждень затримки.

Як зазначив позивач ОСОБА_2, відповідач на значний термін прострочив оплату щеня йорка згідно укладеної угоди між ними. Кожного разу відповідач переконував, що вчасно оплатить, і своїми обманними обіцянками призвів до втрати при родах двох щенят, а також поставив під загрозу здоровя і життя собаки - рожениці.

Свою провину ОСОБА_3 визнав і запропонував повернути щеня. На що позивач відмовив, адже при оформленні угоди обумовлювалась можливість повернення щеняти тільки на протязі семи днів. Повернення через три місяці суперечило укладеній угоді. Відповідач запропонував нову угоду, згідно котрої зобовязувався виплатити втрачену вигоду в обсязі вартості двох щенят, в сумі 6000 грн. (7000 грн. - ринкова вартість щенят, із котрої вирахувано 1000 грн. його уступку відповідачу). Цю суму відповідач зобовязувався виплатити на протязі півроку - щомісячно по 1000 грн. В разі несплати бодай за один місяць, ця угода рахувалась анульованою, а дійсною знову ставала первинна угода - зі всім обсягом пені з дати покупки на дату подачі позову в суд.

При дотриманні відповідачем своїх зобовязань по другій угоді, він погоджувався прийняти від нього щеня в якості компенсації заборгованої відповідачем пені, хоча остання на той час перевищувала вартість щеняти вдвічі (уступка складала близько 50% заборгованої пені).

З дати укладення угоди минуло більше шести місяців, жодної компенсації втраченої вигоди йому відповідачем не було.

Позивач з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача недоплачену вартість щеняти, згідно угоди, у розмірі 600 грн. (3400грн. договірна вартість щеняти, із котрої вирахувано 2800 грн., проплачених відповідачем), пеню по угоді на покупку щеняти з 15.05.2014 по 30.04.2015 в розмірі 17 000 грн. (50 тижнів по 340 грн. за кожен тиждень); упущену вигоду в розмірі 7000 грн. (вартість двох щенят йорка), а також покласти на відповідача витрати, пов'язані з розглядом даної справи.

Рішенням КиєвоСвятошинського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2А подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст.215 ЦПК України, в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 07 квітня 2014 року між сторонами було укладено угоду, відповідно до умов якої, відповідач придбав у позивача щеня йорка, договірною вартістю 3 400 грн., про що свідчить розписка, написана власноручно відповідачем.

Укладеною між сторонами письмовою угодою було обумовлено порядок розрахунку, а саме: 800 грн. відповідач оплачує одразу, а решту суми у період з 21.04.2014 по 15.05.2014 року.

Крім цього, у випадку затримки оплати, відповідач сплачує позивачу 10% від повної вартості щеняти за кожен тиждень затримки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення його прав та законних інтересів.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на наступне.

У відповідності зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є обовязковим для виконання його сторонами.

На підставі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності зі ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За правилами статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно вимог ч.1 ст.549 ЦК України - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач мав намір придбати у позивача щеня йорка вартістю 3400 грн., у звязку з чим написав розписку, в якій обумовив порядок розрахунку.

Під час судового розгляду справи, позивач визнав, що відповідач сплатив йому кошти у розмірі 2 800 грн. Несплаченими залишились 600 грн.

Умовами домовленості передбачено, що у випадку затримки оплати, відповідач сплачує позивачу 10% від повної вартості щеняти за кожен тиждень затримки.

Останнім днем виконання зобовязань було 15.05.2014 року.

Таким чином, загальний термін затримки становить 50 тижнів (з 15.05.2014 року по 03 квітня 2015 року), а тому відповідач повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 17000 грн. (50 тижнів х 340 грн. (10% від 3400 грн.).

Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі фактичні обставини справи, не надав їм належної правової оцінки, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись: ст.ст.526,530,554,625 ЦК України, ст.ст.10,11,209,212-214,215,303,307,309 ЦПК України колегія суддів, -

вирішила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 600 гривень недоплаченої вартості щеня та пеню по угоді за період з 15.05.2014 по 30.04.2015 в розмірі 17 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 365,40 гривень.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді