Справа № 755/1205/15-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 16 травня 2014 року по справі №678/14,

в с т а н о в и в:

29 липня 2014 року заявник ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м.Одеси з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 16 травня 2014 року по справі №678/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи підстави для скасування рішення третейського суду, заявник ОСОБА_1 посилається на наступне, що 16 травня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявник ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим третейським судом рішенням та просить скасувати рішення третейського суду, з посиланням на положення п.14 ст.6 Закону України "Про третейські суди", яким передбачено, що третейські суди можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських відносин, за винятком справ у спорах про захист прав споживачів, тому враховуючи той факт, що між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір споживчого кредиту, спір між цими сторонами не підвідомчий третейському суду, що є підставою для скасування рішення третейського суду. Крім того, ОСОБА_1, як відповідач, не була належним чином повідомлений про час та місце слухання справи в третейському суді, що позбавило відповідача можливості реалізувати своє право на участь у розгляді справи в третейському суді, що є грубим порушенням прав боржника та свідчить про упередженість третейського суду.

На підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 24 вересня 2014 року, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 липня 2014 року по справі №678/14 передано до Дніпровського районного суду міста Києва. (а.с.28)

Заявник ОСОБА_1 та представник заявника - адвокат Спина О.І. в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" Трегуб О.А. , в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду з підстав, викладених у письмових запереченнях, які приєднано до матеріалів справи.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. (ч.2 ст.389-4 Цивільного процесуального кодексу України)

Заслухавши думку представника заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" Трегуб О.А., дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази та наведені заявником ОСОБА_1 підстави для скасування рішення третейського суду, які викладені у заяві про скасування рішення третейського суду, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про третейські суди" на розгляд до третейського суду може бути переданий спір за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремою письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода є підставою для передачі спору на розгляд третейського суду, а в деяких випадках - і підставою для створення та діяльності такого суду. Таким чином, належність форми і змісту третейської угоди, наявність у ній всіх істотних умов, передбачених законом, є первинною та обов'язковою умовою правомірності третейського розгляду, а відтак - і третейського рішення.

Отже, обов'язковою умовою для розгляду спору в третейському суді є наявність третейської угоди між сторонами.

Судом встановлено, що 06 лютого 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту №2007/693-01/3. (а.с.13-17)

Як передбачено у п.6.1 та п.6.2 Договору кредиту, усі спори та непорозуміння, які можуть виникати в зв'язку з укладанням та виконанням положень цього Договору вирішуються шляхом переговорів між Сторонами на рівні їх уповноважених представників.

У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст.5 Закону України "Про третейські суди", домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Білоконем Юрієм Миколайовичем Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М.Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або Мороз Оленою Анатолівною в порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеним у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні, а також вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб встановлені Законом України „Про третейські суди".

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних правовідносин це вид недержавної юрисдикційної діяльності і не є здійсненням правосуддя.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України "Про третейські суди".

Третейський суддя - фізична особа, призначена чи обрана сторонами у погодженому сторонами порядку або призначена чи обрана відповідно до цього Закону для вирішення спорів у третейському суді. (стаття 2 Закону України „Про третейські суди")

Відповідно до положень статті 14 Закону України „Про третейські суди" сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручити третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів. Для призначення чи обрання третейських суддів у кожній справі необхідна їхня згода. У постійно діючих третейських судах призначення чи обрання третейських суддів здійснюється із затвердженого відповідно до статті 8 цього Закону списку третейських суддів, який за регламентом цього постійно діючого третейського суду може мати обов'язковий чи рекомендаційний характер.

Відповідно до 17 Закону України "Про третейські суди" формування складу третейського суду в Постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду. Формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами. Сторони та призначені чи обрані ними третейські судді при призначенні чи обранні у відповідних випадках третейських суддів або головуючого складу третейського суду повинні забезпечувати додержання вимог цього Закону.

Як з'ясовано судом, 16 травня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків (третейський суддя Білоконь Ю.М.) ухвалено рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі.

Присуджено стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за договором кредиту №2007/693-01/3 від 06 лютого 2007 року у сумі 1 031 995 грн.31 коп. та витрати, пов'язані з вирішенням спору третейським судом в розмірі 10719 грн.95 коп. (а.с.20-21)

Підстави для скасування рішення третейського суду визначені у статті ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішенні питання, які виходять за межі третейської угоди, або цим рішенням вирішенні питання , які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішенні питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону ;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Звертаючись до суду, заявник ОСОБА_1 просить скасувати рішення третейського суду мотивуючи тим, що справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, та третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі, що у сукупності дає підстави скасувати рішення третейського суду.

Аналізуючи наявні у справі докази, оцінивши наведені заявником підстави для скасування рішення третейського суду, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору, який містить у собі третейське застереження, самостійно обрав спосіб захисту своїх прав у разі виникнення спору - саме у третейському суді, де безпосередньо сторонами договору визначено третейських суддів, які мають розглядати спір у третейському суді, письмова форма третейської угоди сторонами дотримана, доказів, які мали підтвердити, що заявник, як сторона кредитного договору, у встановленому порядку оспорювала третейське застереження, суду не надано.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Як роз'яснено у пунктах 1 та 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року за №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Тобто, виходячи з позиції Верховного Суду України, позовна заява про захист прав споживача подається саме споживачем, у разі порушення його прав, передбачених ст. ст. 4-15 Закону України "Про захист прав споживачів".

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року по справі № 1-26/2011, підтверджено, що саме споживач має звертатися до суду як під час укладення кредитного договору, так і під час виконання договору. На час виникнення спірних правовідносин лютий 2007 року) Закон України "Про третейські суди" не містив заборони на укладення третейської угоди.

Таким чином, банк відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" не є споживачем, а звернення ПАТ "Укрсоцбанк" до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 (Позичальником) договірних зобов'язань за кредитним договором, пов'язане з виникненням між сторонами спору цивільно-правових відносин, які регулюються нормами цивільного законодавства України, та на які не розповсюджується дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Виходячи з суб'єктивного складу сторін та характеру спірних правовідносин, що були предметом розгляду у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, даний спір підвідомчий третейському суду, тому відсутні підстави для застосування до даних відносин положень п.14 ст.6 Закону України " Про третейські суди".

Таким чином, рішення суду не суперечить і нині діючому положенню ст. 6 Закону України "Про третейські суди", що набрало чинності після укладення сторонами кредитного договору, яким передбачено, що третейський суд не може розглядати справ у спорах щодо захисту прав споживачів, в тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Таке положення Закону не обмежує сторони у праві передати на розгляд третейського суду інші види спорів, які витікають з кредитного договору і не пов'язані з захистом прав споживачів.

Відповідно до ст.34 Закону України "Про третейські суди" учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

Як передбачено у ст. 39 Закону України „Про третейські суди", третейський розгляд здійснюється у засіданні третейського суду за участю сторін або їх представників, якщо сторони не домовилися про інше щодо їхньої участі в засіданні. Третейський суд вправі визнати явку сторін у засідання обов'язковою. Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону. Третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості.

Рішення третейського суду приймається після дослідження усіх обставин справи третейським суддею, що одноособово розглядав справу, або більшістю голосів третейських суддів, які входять до складу третейського суду. Рішення оголошується у засіданні третейського суду. (ч.1 ст. 45 Закону України "Про третейські суди")

Відповідно до положень статті 52 Закону України "Про третейські суди" з питань, що виникають у процесі розгляду справи і не стосуються суті спору, третейський суд постановляє ухвали.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 16 травня 2014 року по справі №678/14 не підлягає задоволенню, оскільки третейським судом ухвалене рішення з питань, які не виходили за межі третейської угоди, зважаючи на те, що предметом спору у третейському суді є стягнення заборгованості за Договором кредиту №2007/693-01/3 від 06 лютого 2007 року, який укладено між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1; склад третейського суду визначений у третейському застереженні ( п.6.2 Договору кредиту), при цьому ОСОБА_1, як відповідач, будучи обізнаним про розгляд справи третейським судом, процесуальним правом заявити відвід складу третейського суду не скористався, як і не подав заперечення на позов та докази на спростування заявлених позивачем, що були предметом спору.

Крім того, заявник ОСОБА_1 звернулась до компетентного суду із заявою про скасування рішення третейського суду з підстав, які не передбаченні ст. 51 Закону України "Про третейські суди" та ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки зазначеними правовими нормами не передбачено підстав для розгляду компетентним судом заяв про скасування рішення третейського суду у разі порушення прав учасника третейського розгляду на участь у розгляді справи в третейському суді.

В той же час, місцевий загальний суд, як компетентний суд, не перевіряє рішення третейського суду на відповідність нормам матеріального або процесуального права, а лише на дотримання процедурних вимог, які встановлені Законом України "Про третейські суди", при цьому рішення третейського суду може бути скасовано лише з підстав, визначених у ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, однак в межах розгляду даної справи підстав для скасування рішення третейського суду судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 16 травня 2014 року по справі №678/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки в межах розгляду даної справи заявником не доведено наявність підстав для скасування рішення третейського суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5, 6, 51, 55, 57 Закону України "Про третейські суди", ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.ст.389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 16 травня 2014 року по справі №678/14.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд мста Києва, протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я