АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1659/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2745/15Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Карпушина Г.Л.

при секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 липня 2015 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - повернуто позивачу.

З даною ухвалою суду не погодилася ОСОБА_2 та подала на неї апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом норм процесуального права, прохала скасувати ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 липня 2015 року та постановити ухвалу про відкриття провадження по даній справі.

Колегія суддів вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно п.4 ч.2 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п.4 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Повертаючи позовну заяву позивачу, місцевий суд виходив з того, що позивачем подано позов з порушення положень ст. 109 ЦПК України, а тому відповідно до п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається позивачу, оскільки дана справа не підсудна цьому суду. При цьому, посилався на те, що міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені Законом України «Про міжнародне приватне право». Зокрема, згідно ч.1ст. 20 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 22.01.1993 року, що ратифікована Україною (далі - Конвенція), якщо в частинах ІІ-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з Договірних Сторін, подаються незалежно від їх громадянства, в суди цієї Договірної Сторони, тому застосовуються правила цього міжнародного договору.

Проте, з таким висновком колегія суддів не може погодитися за наступних обставин.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК України, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (ч.1 ст.414 ЦПК України).

Відповідно до ч. 10. ст. 110 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

За змістом частин 3 та 4 статті 38 Конвенції виникнення і припинення права власності або іншого речового права на майно визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої майно знаходилося в момент, коли мала місце дія або інша обставина, що послужила підставою виникнення або припинення такого права Виникнення і припинення права власності або іншого речового права на майно, що є предметом угоди, визначається за законодавством місця здійснення угоди, якщо інше не передбачено угодою Сторін.

Відповідно до статті 41 Конвенції права та обов'язки сторін по угоді визначаються за законодавством місця її здійснення, якщо інше не передбачено угодою сторін.

Враховуючи, що ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 гроші відповідно до розписки, на території України, таким чином колегія суддів вважає, що право позивача, а також обов'язок відповідача на повернення отриманих коштів визначається за законодавством України.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 39 Постанови Пленуму №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів (частина восьма статті 110 ЦПК).

Правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Відповідно до п.4 ч.1 статті 532 ЦК України місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора.

З матеріалів справи вбачається, що місце виконання зобов'язання договором не встановлено, а кредитор в даному зобов'язанні є ОСОБА_2, яка проживає в м. Миргороді.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що даний спір не підсудний Миргородському міськрайонному суду Полтавської області є не обґрунтований.

Беручи до уваги вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2та скасування ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 липня 2015 року з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 липня 2015 року - скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.В. Одринська