Справа № 456/1738/15-ц
Провадження № 2/456/930/2015
РІШЕННЯ

іменем України

30 липня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/4 частину будинку в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що 12 лютого 1959 року було зареєстровано шлюб між її батьками - ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Рішенням міськвиконкому № 25403 від 30.05.1960р. батькові була виділена земельна ділянка, яка надана в безстрокове користування для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1. Будівництво будинку закінчили у 1985 році та ввели його в експлуатацію, про що свідчить Акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 10.06.1985р.

Не дивлячись на те, що свідоцтво про право власності на даний житловий будинок було видано на ім'я батька, мати була співвласником цього будинку. У 1999 році батьки розлучилися, але після розірвання шлюбу продовжували проживати разом як одна сім'я в побудованому ними будинку по АДРЕСА_1.

За життя мати 15.08.1990р. у Стрийській державній нотаріальній конторі склала заповіт, яким розпорядилася, щоб після смерті належна їй половина будинку перейшла у спадок їй (позивачці) та її рідній сестрі - ОСОБА_2.

07.05.2014 року мати померла. Після її смерті, у встановлений законодавством 6-ти місячний строк, вона звернулася до нотаріальної контори з метою успадкувати за заповітом майно матері. Сестра ОСОБА_2 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від своєї частки спадкового майна на її користь. Однак, нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Так як батьки після розірвання шлюбу проживали однією сім'єю, вели спільно господарство, розпоряджалися майном, що було об'єктом права спільної сумісної власності, вони за взаємною згодою не бажали виділяти окремо кожен свою частку у спільному майні подружжя. Вважає, що вона на законних підставах має право успадкувати майно, а саме: 1/4 частину будинку, яка фактично належала матері і яку остання заповіла їй та сестрі - ОСОБА_2, оскільки остання відмовилась від належної їй частки спадкового майна.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позові обставини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала, пояснила що не заперечує проти його задоволення, ствердила що зверталась до нотаріуса із заявою про відмову від своєї частки в спадковому майні на користь іншого спадкоємця за заповітом - позивачки ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічна норма була закріплена в ст. 22 КпШС України.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як зазначається в п.п.19, 30 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу; рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

Згідно ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 13.03.2015р. в справі № 456/4604/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за заповітом встановлено наступні обставини:

-ОСОБА_5 та ОСОБА_3 побудували житловий будинок АДРЕСА_1;

-за життя ОСОБА_5 зробила особисте розпорядження щодо половини житлового будинку та господарських споруд заповівши такі дочкам - ОСОБА_6 і ОСОБА_1 в рівних частинах кожній;

-ОСОБА_5 правомірно заповіла зазначену частину житлового будинку та господарських будівель, які є майном подружжя і належать їй на праві спільної сумісної власності в рівних долях;

-після смерті матері позивач звернулась в нотаріальну контору з метою належного оформлення спадщини, однак в цьому їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю відповідного правовстановлюючого документу на спадкове майно, виданого на імя спадкодавця;

-позивач не пропустила строк для прийняття спадщини - подала відповідну заяву нотаріусу у відведений ст.1270 ЦК України строк, тобто вважається такою, що прийняла спадщину;

-ОСОБА_2 звернулася з заявою про відмову від спадщини на користь іншого спадкоємця, в Стрийську державну нотаріальну контору 10.07.2014р. після смерті матері ОСОБА_5

Оскільки рішення суду постановлене щодо тих самих осіб та набрало законної сили встановлені ним обставини доказуванню не підлягають.

Згаданим рішенням суду від 13.03.2015р. визнано за ОСОБА_7 право власності на ? будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Згідно довідки відділу РАЦС Стрийського міськрайонного управління юстиції №237/03-02-38 від 22.10.2008р., ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 12.02.1959р., актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище "ОСОБА_1.

Як вбачається із свідоцтва про народження від 25.07.1959р., актовий запис №515, батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Із свідоцтва про укладення шлюбу від 13.01.1984р., актовий запис №10, вбачається, що після укладення шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на "ОСОБА_1".

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 05.05.1985р. цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності ОСОБА_3.

З акту від 10.06.1985р. вбачається, що будівництво жилого будинку АДРЕСА_1 закінчено і такий введено в експлуатацію.

Рішенням Виконавчого комітету Стрийської міської ради від 19.09.1985р. №396/5, вирішено оформити право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Із заповіту від 15.08.1990р., зареєстрованого в реєстрі за №3138 вбачається, що ОСОБА_5 заповіла належну їй половину житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках кожній.

Як вбачається із свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2. актовий запис №268, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. в м. Стрий Львівської області.

Листом від 10.11.2014р. вих. №2292/02-14 Друга Львівська Державна нотаріальна контора рекомендувала ОСОБА_1, звернутись до суду за визнанням права власності в порядку спадкування.

Отже, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. за життя заповіла половину житлового будинку АДРЕСА_1, що належала їй як частка в спільному майні подружжя дочкам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Остання відмовилась від своєї частки на користь іншого спадкоємця за заповітом - позивачки ОСОБА_1, яка прийняла спадщину, однак у зв'язку з відсутністю у матері правовстановлюючого документу на спірне майно не змогла належним чином оформити право власності. Враховуючи наведене суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі та за ОСОБА_1, слід визнати право власності на ? частину будинку в порядку спадкування за заповітом від якої відмовилась інший спадкоємець ОСОБА_2 на користь позивачки.

Керуючись ст.ст.10,60,174,209,212-215,218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя О. В. Гулкевич