Справа № 263/986/15-ц
Провадження № 2/263/710/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Степанової С.В., при секретарі Соколової О.Б., за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.11.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. За умовами договору позичальник зобов'язався повернути банку кредит та проценти по ньому. Свої зобов'язання відповідач за кредитним договором не виконав, внаслідок чого, станом на 31.12.2014 року, утворилася заборгованість в розмірі 4 457,94 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 213,99 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2 337,25 доларів США, заборгованості з комісії за користуванням кредитом у розмірі 664,20 доларів США, штрафу в розмірі 31,73 доларів США (фіксована частина) та штрафу в розмірі 210,77 доларів США (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача, а також просив стягнути судовий збір в розмірі 702 грн. 57 коп.
Представник позивача Ісаєвська О.М. в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві, та в разі неявки відповідача у судове засідання не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.11.2007 року банк уклав з ОСОБА_1 договір б/н, на підставі якого останній, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заявку про приєднання до цих правил, отримав кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 1 600 доларів США, зі сплатою 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11-12).
Відповідач умови повернення кредиту належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 31.12.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 4 457,94 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 213,99 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2 337,25 доларів США, заборгованості з комісії за користуванням кредитом у розмірі 664,20 доларів США, штрафу в розмірі 31,73 доларів США (фіксована частина) та штрафу в розмірі 210,77 доларів США (процентна складова) (а.с.7-9).
Згідно статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно статей 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року N 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).
Національним Банком України 05.10.2011 року видано Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» банківську ліцензію № 22 на право здійснення операцій, визначених частиною 3 ст. 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність" (а.с.24).
Крім цього, Національним Банком України 05.10.2011 року видано Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» Генеральну ліцензію № 22 на здійснення валютних операцій згідно з додатком, в якому в свою чергу, передбачено право банка здійснювати валютні операції, зокрема валютні операції на валютному ринку України, які належать до фінансових послуг згідно зі ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (а.с.37-39).
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме п. 6.5, позичальник зобов'язаний погасити заборгованість по кредиту, процентам за його використання а також сплатити комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.13-18).
Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.
Верховним Судом України висловлена аналогічна правова позиція в постанові від 24.09.2014 року у справі № 6-145цс14, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду, який зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України.
Враховуючи порушення відповідачем умов Кредитного договору та взятих на себе зобов'язань, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього заборгованості за кредитом, яка утворилась станом на 31.12.2014 року, у розмірі 4 457,94 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 213,99 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2 337,25 доларів США, заборгованості з комісії за користуванням кредитом у розмірі 664,20 доларів США, штрафу в розмірі 31,73 доларів США (фіксована частина) та штрафу в розмірі 210,77 доларів США (процентна складова).
Відповідно до ст. 88 ЦПК в зв'язку з задоволенням позову в повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 702 грн. 57 коп.
У зв'язку зі тим, що позивачем було сплачено судовий збір виходячи з ціни позовну за курсом НБУ на день подачі позовної заяви, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у вигляді різниці, з урахуванням курсу НБУ на день винесення рішення, в розмірі 2345.1383 грн. за 100 доларів США (а.с.40), а саме 342 грн. 88 коп. (104544,86 грн. / 100 % - 702,57 грн.).
На підставі ч.1 ст. 61, ст. 99 Конституції України, ст.ст. 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст. 192, 533, 599, 611, 624, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 197, 212-215, 224-226, 360-7 ЦПК, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 342 грн. 88 коп.
На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Відповідач може подати заяву про перегляд судом заочного рішення до Жовтневого районного суду м. Маріуполя, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя С.В. Степанова