Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 24 в місті Одесі,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю ОСОБА_3

справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Приватного підприємства «Галина» про визнання недійсним договору купівлі-продажу, переведення прав та обов,язків покупця, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння,

Установив

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, згодом уточнив позовні вимоги та просив визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 22 березня 2003 року в частині особи покупця Приватного підприємства «Галина», як сторони Договору; перевести права та обов'язки покупця з Приватного підприємства «Галина» на ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від № 22 грудня 2003 року нерухомого майна розташованого по АДРЕСА_1; витребувати з чужого та незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 нерухоме майно, що розташоване за адресою АДРЕСА_1, шляхом визнання за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок з надвірним спорудами, які складаються з житлового будинку літ «А» - площею 100,2 м2, житлового будинку літ. «Б» площею 32,5 м2, житлового будинку літ. «Б1» площею 95,5 м2, сараю літ. «Д» - 23,6 м2, вбиральні літ. «Г» площею 5,3 м2, гаражу літ. «Ж» площею 64, м2, огорожі № 2-4 та льодовні № 1, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Свої вимоги обґрунтував тим, що з 28 травня 1997 року ОСОБА_4 прописана за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає там постійно зі своїм сином, що також прописаний там з 28 травня 1997 року.

22 березня 2003 року Приватне підприємство «Галина» придбало за Договором купівлі-продажу житловий будинок АДРЕСА_1. Проте, під час укладення та реалізації названого Договору, були грубо порушені права постійного квартиронаймача - ОСОБА_4, яка мешкає за названою адресою понад 18 років: - з 1997 року по теперішній час та яка не стала стороною цього Договору, з підстав порушення ПП «ГАЛИНА» її прав. У подальшому власником названого майна став ОСОБА_2 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеса по цивільній справі № 2-3472/11 від 06 червня 2011 року.

Назване нерухоме майно, яке стало предметом цього спору, надано ОСОБА_4 у постійне користування ЗАТ «Полярна зірка», як робітнику цього підприємства - у теперішній час підприємство ліквідовано. Впродовж всього терміну проживання з моменту прописки за названою адресою її ніхто не повідомляв ані про наміри зміни власника, ані про зміну власника. Тому, до теперішнього часу достеменно не відомо на яких правових підставах та за якими обставинами ця нерухомість спочатку нібито стала власністю ПП «Галина». Адже, ОСОБА_6, як основний наймач житла мала першочергове право на придбання або викуп цього помешкання. Іншого житла вона не має.

Під час укладення названого Договору купівлі-продажу на думку позивача Приватне підприємство «Галина» вийшло за межі наданих законом обсягів цивільної правоздатності щодо права на його укладення бо такі права належать ОСОБА_4 на підставі вимог ч. 2 ст.ст. 777, 822 ЦК України, тому названий договір купівлі-продажу в частині особи покупця є недійсним.

Одноособовим засновником ПП «Галина» та одноособовим учасником підприємства на момент вчинення Договору купівлі-продажу був ОСОБА_2, який приймав рішення щодо придбання названого майна. У подальшому, саме він - ОСОБА_2, засобами судового провадження став власником цього майна у зв'язку з виходом зі складу засновників ПП «Галина». А отже, матеріального навантаження щодо набуття прав власності на нерухомість, розташовану в м. Одесі по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 він не поніс, бо став власником на безвідплатній основі - «у зв'язку з виходом зі складу засновників ПП «Галина». Тому, на думку позивача у ОСОБА_4 є законне право витребувати у ОСОБА_2 назване майно на підставах вимог ч. З ст. 388 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, підтримала подані раніше заперечення на позов, просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з підстав викладених в запереченні на позов.

Представник ПП «Галина» в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку, причин неявки суду не сповістив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні представника позивача та представника відповідача ОСОБА_2, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Водночас, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Позивачем в позовних вимогах зазначено, що житло, котре розташоване за адресою: АДРЕСА_1, надано ОСОБА_4 у постійне користування ЗАТ «Полярна зірка», як робітнику цього підприємства, на теперішній час підприємство ліквідовано. Будь-яких доказів в підтвердження вказано позивачем надано не було.

ОСОБА_2 набув права власності на об'єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 червня 2011 року, (а.с. 108-111). яке станом на теперішній час є чинним та не скасовано. Право власності було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 23 вересня 2011 року. 03 жовтня 2011 року був отриманий витяг № 31911648 з реєстру прав власності на нерухоме майно 04 жовтня 2011 року був отриманий технічний паспорт на нерухоме майно - садибний індивідуальний житловий будинок. (а.с. 113).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно змісту ч.ч.2-3,5 ст.203 ЦПК України особа, яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У матеріалах справи не міститься жодного доказу з приводу того, що договір купівлі-продажу від 22 березня 2003 року укладений з будь-якими порушеннями Закону.

Стосовно позовної вимоги про переведення на позивача прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу від 22 березня 2003 року нерухомого майна, розташованого по вулиці Тихій за №38 в місті Одесі, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.822 ЦК України, у разі продажу житла, яке було предметом договору найму, наймач має переважне право на його придбання.

Оскільки механізм реалізації наймачем свого переважного права, передбаченого ст. 822 ЦК України, не встановлений, то відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України за аналогією підлягають застосуванню правила ст. 362 ЦК України.

Відповідно до частини 4 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Тобто положення зазначеної правової норми застосовуються судом лише у випадку продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі та внесення позивачем на депозитний рахунок грошової суми, яку за договором повинен сплатити покупець.

Оскільки ОСОБА_4 власником спірного майна (його частки) не була, грошові кошти які за договором повинен сплатити покупець, на депозитний рахунок не внесла, суд не знаходить достатніх підстав для задоволення позову в даній частині.

Всі інші позовні вимоги є похідними, тому суд відмовляє у їх задоволенні.

Враховуючи те, що позивачем не доведено та необґрунтовано позовні вимоги належними доказами, суд відмовляє у їх задоволенні з недоведеністю.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні цивільного позову, також відмовляє позивачу у стягненні з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору.

Керуючись ст.3, 10, 11, 14, 57- 64, 77, 169 , 209, 212 - 215, 218, 222, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Приватного підприємства «Галина» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 22 березня 2003 року, переведення прав та обов,язків покупця за договором купівлі-продажу від 22 грудня 2003 року з ПП «Галина» на ОСОБА_4, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння по АДРЕСА_1, залишити без задоволення в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя