АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1757/15 Справа № 203/5941/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Колесніченко О. В. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі -Левцунові І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням процесуального і матеріального права.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 01 липня 2013 року, належні на праві власності ОСОБА_2 60/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 подаровані ОСОБА_3 і ОСОБА_4, та зареєстровані за останніми на праві приватної власності по 30/100 за кожним 31 липня 2013 року /а.с. 5-18/.

За вказаною адресою з 24 жовтня 1997 року зареєстрований позивач та на його ім'я був відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 /а.с. 39-40/.

Починаючи з червня 2014 року на адресу: АДРЕСА_1 відповідачем надсилалися письмові попередження про наявність, станом на 31 травня 2014 року заборгованості за газопостачання з урахуванням показань лічильника на 31 травня 2014 року - 12287,0 куб. м. /а.с.38, 18, 19/.

Враховуючи встановлені обставини, вимоги законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не є власником зазначеного домоволодіння, тому за пред'явленими позовними вимогами позивачу не належить право вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 15 ЦК України, Постанови КМ, КМ України, від 09.12.1999, № 2246 "Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання", ст.ст. 3, 10, 11, 57-60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що судом не залучені треті особи та справу розглянуто у їх відсутності, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки в матеріалах справи знаходиться ухвала суду про залучення до участі у справі, в якості третіх осіб і ОСОБА_4 і ОСОБА_3, та від останнього надійшло пояснення та клопотання про слухання справи без його участі /а.с. 72, 81/.

Допущені судом порушення норм процесуального права, про які зазначено в апеляційній скарзі, зокрема розгляд справи у відсутність третьої особи ОСОБА_4, не вирішено клопотання про виклик свідків, тощо, на законність рішення суду не вплинули.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що суд не звернув уваги на те, що позивач є належним користувачем будинку та споживачем послуг газопосточання, не можуть бути, в даному випадку, підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Постанови КМ, КМ України, від 09.12.1999, № 2246 "Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання", послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Договір підписується газопостачальним підприємством і споживачем протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача.

Для укладення договору або внесення змін до нього споживач на вимогу газопостачального підприємства повинен пред'явити:

документ, що посвідчує особу споживача (для громадян України - паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для осіб, недавно прийнятих до громадянства України); для іноземців та осіб без громадянства - національний паспорт або документ, що його замінює);

документ, що підтверджує право власності на квартиру, приватний будинок або користування ними.

Судом встановлено, що позивач не є власником зазначеної частини будинку/а.с. 34-35/.

Право користування, речове право на чуже майно, передбачено ст. 395 ЦК України, може виникати на підставі договору (право володіння, сервітут, емфітевзис, суперфіцій), закону (сервітут), а також з інших підстав, встановлених законом (наприклад, суперфіцій і сервітут - на підставі заповіту; сервітут - також на підставі закону або за рішенням суду; право володіти бездоглядною домашньою твариною - згідно з ч. 2 ст. 340 ЦК).

Відповідно до ст. 396 ЦК особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна.

Будь-які докази, які б підтверджували речове право позивача на зазначений будинок, суду не надано.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позивач, в даному випадку не має права вимоги, оскільки саме його права щодо нарахування заборгованості за надані послуги газопостачання не порушені.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги, які стосуються незгоди позивача з розрахунком обсягу спожитого газу за відповідний період, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки не є суттєвими при вирішенні цієї справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

СУДДІ: