Справа № 751/121/15-ц Провадження № 22-ц/795/894/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Деркач О. Г. Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка В.М.,
суддів:Хромець Н.С., Бечка Є.М.,
при секретарі:Покладі Д.В.,
за участю:позивача - ОСОБА_5, відповідача - ФОП ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_6 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2015 року в частині стягнення з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 101 800 грн. неустойки за період з 01.05.2014 року по 01.01.2015 року; стягнення з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 вартості комунальних платежів за період з 01.05.2014 року по 01.01.2015 року в розмірі 4365 грн. 87 коп.; стягнення з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судового збору у розмірі 1013 грн. 00 коп.; стягнення з ФОП ОСОБА_6 на користь держави судового збору у розмірі 49 грн. 16 коп. та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 неустойки за період з 01.05.2014 року по 01.01.2015 року в сумі 101 800 грн. 00 коп. Стягунто з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 вартість комунальних платежів за період з травня 2014 року по грудень 2014 року включно у розмірі 4 365 грн. 87 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 1 013 грн. 00 коп. Стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 49 грн. 16 коп.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з ФОП ОСОБА_6 після спливу позовної давності.

На думку апелянта, ОСОБА_5 не надала пояснень та доказів, що ФОП ОСОБА_6 в період з 01.05.2014 року по 31.01.2015 року займає, розпоряджається, втручається та перешкоджає їй розпоряджатися часткою 7/9 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 власником якого вона є, за що остання бажає стягнути неустойку з ФОП ОСОБА_6

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при допиті свідків не дослідив обставину про те чи дійсно ФОП ОСОБА_6 займав частку нежитлового приміщення з жовтня 2013 року по січень 2015 року власником якої є ОСОБА_5, та не взяв до уваги їх покази та письмові пояснення ОСОБА_8 Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_5 є ФОП, а тому розгляд таких справ відноситься до юрисдикції господарського суду.

Також, апелянт зазначає, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2014 року з нього вже було стягнуто на користь ОСОБА_5 неустойку з жовтня по травень 2014 року, а тому на думку апелянта оскаржуваним рішенням суд вирішив повторно стягнути з нього неустойку за травень 2014 року.

В запереченнях на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_6 ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_6 відхилити, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_8,в порядку ст.76 ЦПК Україна повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилася, її неявка не впливає на вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6, та його представника, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності є власником 7/9 частин нежитлового приміщення по АДРЕСА_1. Власниками інших частин вищезазначеного нежитлового приміщення є ОСОБА_9 та ОСОБА_8, а саме по 1/9 частці кожний (а.с.9).

01.10.2010 року між орендодавцем - ОСОБА_5 та орендарем - ФОП ОСОБА_6 був укладений договір оренди нежитлових приміщень, згідно якого орендодавець зобов'язується передати, а орендар прийняти в платне, строкове володіння та користування нерухоме майно: 58,2 м. кв. - сім дев'ятих від загальної площі 74,8 м. кв., що розташоване по вул. Комсомольська, буд. 57 (бувш. кв. № 15) у м. Чернігів.

Згідно п. 3.1 орендна плата за користування орендарем предметом договору встановлюється в розмірі з 1 кв. м. 125 грн. в місяць та становить 7 275 грн.

Згідно до п. 3.3 та 3.4 в орендну плату не входить вартість послуг з охорони приміщень та вартість комунальних платежів. Орендна плата сплачується не пізніше 5-го числа наступного місяця за попередній. Оплата орендарем комунальних послуг (електроенергію, водопостачання, водовідведення та інш.) відшкодовується орендарем щомісячно на підставі рахунків наданих орендодавцем.

Договір підписаний обома сторонами, що свідчить про те, що вони погодилися з його умовами.

Відповідно п.6.6 договору оренди якщо орендар не виконує обов»язку щодо звільнення предмету договору по закінченню строку оренди, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної оплати за користування предмету договору за час прострочення.

Відповідно до п. 9.1 договору оренди, даний договір діє з моменту його підписання до 01.10.2013 року, а в частині розрахунків - до їхнього завершення. Строк дії цього договору може бути продовжено за взаємною згодою сторін на узгоджений сторонами термін.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник згідно ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Згідно з ч. 3ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.07.2014 року, яке набрало законної сили, усунуто перешкоди ОСОБА_5 в користуванні належним їй майном шляхом зобов'язання ФОП ОСОБА_6 звільнити 7/9 частини нежитлового приміщення, площею 58,2 кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_1. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 58200 грн., неустойки за період з жовтня 2013 року по травень2014 року.

Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 7176 грн.24 коп., комунальних платежів за період з жовтня 2013 року по травень 2014 року.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції господарського суду з таких підстав.

Статтею 15 ЦПК України визначена компетенція судів щодо розгляду цивільних справ.

Враховуючи що відповідно до договору оренди від 01 жовтня 2010 року орендодавцем є ОСОБА_5 і відсутні в цьому договорі посилання на визначення правого статусу орендодавця як фізичної особи - підприємця, та відсутні дані що орендодавець є суб»єкт підприємницької діяльності, справа обґрунтовано розглянута судом в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів.

Виходячи із змісту ст.759 ЦК України орендодавець передає майно орендарю в тимчасове володіння і користуванню за плату на певний строк. Наймач отримує майно не у власність, а лише у тимчасове користування, договір має оплатний характер.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, строк дії зазначеного договору оренди нежитлових приміщень, закінчився 01.10.2013 року, і згідно з рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2014 року, відповідач зобов»язаний був звільнити 7/9 частин нежитлового приміщення, площею 58,2 кв.м., що розташоване АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 1ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини того, що відповідач добровільно не виконав рішення суду, за яким був зобов»язаний звільнити належні позивачу 7/9 частин нежитлового приміщення, площею58,2 кв.м., судом першої інстанції встановлені з дотриманням правил ст.ст. 57-59, 212 ЦПК України.

Крім того з оглянутого в засіданні апеляційного суду виконавчого провадження № 2359/10 по виконанню боржником ОСОБА_6 зобов»язання, встановлено, що за заявою ОСОБА_5 від 3 грудня 2014 року про примусове виконання рішення, 09.12.2014 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про усунення ОСОБА_5 перешкод в користуванні належним їй майном, і надано боржнику ОСОБА_6 можливість самостійно виконати в строк 7 днів рішення суду.

У зв»язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, постановою державного виконавця від 28.01.2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого 03.12.2014 року закінчено.

Колегія суддів вважає, що доказом продовження користування відповідачем 58,2 м2 нежитлового приміщення належного позивачу після вересня місяця 2013 року (закінчення строку дії договору), є сплата ним за травень та червень 2014 року орендної плати позивачу за користування предметом договору, як це вбачається з довідки відділення №87 «АТ «УкрСиббанку» (а.с.6).

Враховуючи вищенаведене, є безпідставними доводи апеляційної скарги про те що ФОП ОСОБА_6, з вересня 2013 року по січень 2015 року не займав 58,2 кв.м. -7/9 частин від загальної площі 74,8 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1.

Виходячи із змісту ст. 549 ЦК України, неустойкою визнається грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Встановивши що відповідач не звільнив в установлений строк орендоване приміщення, і що відповідно до п.6.6 договору оренди нежитлових приміщень, позивач має право вимагати сплати останнім неустойки в розмірі подвійної плати за користування предметом договору за час прострочення, суд першої інстанції враховуючи винну поведінку відповідача невиконання ним своїх обов»язків, у відповідності з правилами ст. 215 ЦПК України навівши в мотивувальній частині розрахунок, правильно стягнув з нього на користь позивача 101850 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за користування предметом договору за період з 01.05.2014 року по 01.01. 2015 року.

Виходячи з резолютивної частини рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 липня 2014 року яка відповідає мотивувальній частині, і якою вичерпно та чітко визначено за який час стягується з ФОП ОСОБА_6 неустойка зокрема зазначено що по травень 2014 року, є безпідставними доводи апеляційної скарги про те що суд повторно стягнув з відповідача неустойку за травень 2014 року.

Враховуючи надані ОСОБА_5 умови договору оренди від 01.10.2010 року та документальні докази: рахунок на телекомунікаційні послуги, акт звірки по абонентському договору №01130, лист Головного управління ДФС у Чернігівській області від 29.12.2014 року, акт звірки взаємних розрахунків, за період 01.10.2013-01.01.2015 між КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради і ОСОБА_5 (а.с.11-14), суд першої інстанції у відповідності з правилами п.3 ст.215 ЦПК України навівши в мотивувальній частині відповідні розрахунки, обґрунтовано стягнув із відповідача на користь позивача 4365,87 грн. загальної суми боргу за комунальні послуги (телекомунікаційні послуги, послуги з теплопостачання, орендну плату за землю, оплата з утримання будинків і споруд) з травня 2014 року по грудень 2014 року включно, які надавалися в нежитлове приміщення яким відповідач продовжував користуватися після закінчення строку договору, а позивач лише на підставі рахунків сплачувала надані в дане приміщення комунальні послуги.

Висновок суду про те що позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають задоволенню підтверджені наявними в матеріалах справи доказами й обґрунтовані згідно зі ст. 212 ЦПК України.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, правила обчислення строків, які визначені ст.ст. 254-256 ЦК України, доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди після спливу позовної давності, є безпідставними, і суперечать суті поняття позовної давності.

Постановлене судом першої інстанції рішення є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: