Справа № 303/4591/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Залужанської сільської ради, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_5, державна реєстраційна служба Мукачівського міськрайонного управління юстиції про визнання недійними правочинів,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Залужанської сільської ради, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_5 та державна реєстраційна служба Мукачівського міжрайонного управління юстиції про визнання недійсними правочинів. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.09.2013 року було визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок разом із надвірними будівлями та спорудами в селі Залужжя, по вул.Духновича, 61, Мукачівського району. Головним аргументом постановлення такого рішення був представлений позивачем заповіт від 30.12.2004 року зареєстрований Залужанською сільською радою, яким спадкодавець її мати ОСОБА_6 заповіла їй все своє майно на випадок смерті. 17.04.2014 року на підставі Договору дарування ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 подарувала будинок ОСОБА_3 Останній відразу одержане в подарунок майно зареєстрував на себе в Державній реєстраційній службі Мукачівського міськрайонного управління юстиції. Житловий будинок в селі Залужжя по вул.Духновича, 61, Мукачівського району це домоволодіння його батьків. В цьому будинку він проживав від дня свого народження і до цього часу. У його батьків було четверо дітей. На даний час усі є живими. Його сестра відповідач ОСОБА_2 на його погляд шахрайським шляхом в судовому порядку оформила право власності на себе на увесь будинок та відразу подарувала ОСОБА_3. ОСОБА_2 приблизно в 1993 році виїхала працювати та проживати в Росію. Вона стала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1.. І з того часу вона приїздила в село Залужжя на декілька днів один раз в рік. 07 грудня 2005 року померла його мати ОСОБА_6, яка на той час після смерті батька ОСОБА_7 була головою домоволодіння. На день смерті спадкодавця ОСОБА_6 він один із усіх дітей проживав разом з нею в одному будинку. Інші два брати проживали окремо, а сестра взагалі проживала в Росії. Після смерті матері тільки він та ще один брат ОСОБА_8 в установлений законом строк подали заяву до Мукачівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Його сестра ОСОБА_2 з такою заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Про наявність у його сестри заповіту його матері він не знав і впевнений, що даний заповіт підроблений, так як підпис в заповіті не його матері. Скориставшись своїм законним правом, він звернувся до апеляційного суду Закарпатської області про скасування незаконного заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду про визнання права власності в порядку спадкування за ОСОБА_2 на будинок в селі Залужжя по вул.Духновича, 61, Мукачівського району. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 12.06.2014 року заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26.09.2013 року скасовано, а в позові ОСОБА_2 було відмовлено. У звязку з таким судовим рішенням апеляційного суду Закарпатської області усі правочини про відчуження спадкового будинку відповідачем ОСОБА_2 являються незаконними. Таким чином, його як наслідника першої черги відповідач ОСОБА_2 позбавила права на спадкування належної йому частки спадкового майна його батьків.

Рішенням суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріально та процесуального права.

В судовому засіданні позивач та представник позивача апеляційну скаргу з наведених підстав підтримала.

Представник відповідача вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

ОСОБА_9 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішить справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене по справі рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними доказами недовів, що заповіт від 30.12.2004 року складений ОСОБА_6, яким вона все своє майно заповіла ОСОБА_2 є підроблений; Договір дарування будинку від 17.04.2014 року був укладений в той час коли рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26.09.2013 року було чинним тобто набуло законної сили. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 будучи на день укладення договору дарування власником будинку мала право на його відчуження.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов його без повного та всебічного зясування дійсних обставин справи, прав сторін та з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При вирішенні спору про визнання угод недійсними позивач повинен довести, а суд встановити, наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: невідповідність змісту угоди вимогам закону; недодержання встановленої форми угоди; відсутність у сторін (сторони) угоди належного обсягу правоздатності; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що відповідно до повторного свідоцтва про народження серія 1-ФМ №283783 від 10.04.2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 його батьком є ОСОБА_7, матірю ОСОБА_6.

Відповідно до довідки №228 від 17.04.2014 року на день смерті ОСОБА_6, яка померла 06.12.2005 року актовий запис №21 від 07.12.2005 року в будинку були зареєстровані син ОСОБА_1, донька ОСОБА_2, внук ОСОБА_10 та внучка ОСОБА_11.

У відповідності до повторного свідоцтва про смерть серія 1-ФМ №168830 від 10.04.2014 року ОСОБА_6 померла 06.12.2005 року.

ОСОБА_9 листа №178/01-16 від 17.04.2014 року Мукачівської районної державної нотаріальної контори зазначено, що за померлою 06.12.2005 року ОСОБА_6 Мукачівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №347/2006 та крім заяви позивача від 06.06.2006 року до Мукачівської районної державної нотаріальної контори надіслано заяву про прийняття спадщини по закону 05.06.2006 року ОСОБА_8

Відповідно до заповіту від 30.12.2004 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті заповіла своїй дочці ОСОБА_2.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду справа №303/5881/13-ц 2/0707/2886/13 від 26.09.2013 року позов було задоволено у відповідності до якого за ОСОБА_2 було визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, згідно технічного паспорту, що знаходиться за адресою: Мукачівський район, с.Залужжя, вул.Духновича, 61 в порядку спадкування за заповітом за померлою 07.12.2005 року ОСОБА_6. Дане рішення набуло законної сили 11.10.2013 року.

Рішенням колегії суддів з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області від 12.06.2014 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26.09.2013 року скасоване та ухвалено нове, яким у вимогах ОСОБА_2 до Залужанської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.Залужжя, вул.Духновича, 61, Мукачівського району відмовлено.

Відповідно до Договору дарування будинку від 17.04.2014 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 домоволодіння з надвірними спорудами та прибудовами під №61, що знаходиться в селі Залужжя, вул.Духновича, Мукачівського району, Закарпатської області, яке розташоване на земельній ділянці, загальною площею 0,2500 га.

ОСОБА_9 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №20677390 від 17.04.2014 року власником житлового будинку, який розташований за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с.Залужжя, вул.Духновича, будинок 61 є ОСОБА_3

З судового рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12.06.2014 року вбачається, що підставою відмови у вимогах ОСОБА_2 до Залужанської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.Залужжя, вул.Духновича, 61, Мукачівського району стало те, що спадкоємці за законом буди позбавлені права оспорювати заповіт, за яким позивачка успадкувала будинок, вони також були позбавлені можливості визнання за ними у даному провадженні права на частку у спірному будинку, якУ вони успадкували після смерті батька у 1896 році, крім цього є доведеним, що спірне будинковолодіння на час ухвалення судом рішення в експлуатацію не здавалося, дотримання при його будівництві норм протипожежної безпеки, електропостачання, газопостачання та будівельних норм відповідним державним органом не перевірялося (а.с.12).

Таким чином, оскільки правовстановлюючий документ на підставі якого відбулося відчуження спірного будинку визнано недійсним в судовому порядку і наявне порушення в звязку з цим прав позивача, то Договору дарування будинку від 17.04.2014 року укладений з порушенням чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимоги про визнання недійсним заповіту, оскільки така вимога позивача є недоведеною.

Суд першої інстанції на дані обставини та вимоги закону уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку відмову у задоволенні позову в частині визнання правочину недійсним.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, згідно п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування будинку з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення такої вимоги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсним договору дарування будинку від 17.04.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, яким відповідач ОСОБА_2 подарувала відповідачу ОСОБА_12 житловий будинок разом з надвірними будівлями та спорудами в селі Залужжя по вул. Духновича, 61, Мукачівського району та державну реєстрацію права власності будинку в с.Залужжя по вул..Духновича №61, Мукачівського района за власником ОСОБА_12 і в цій частині позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування будинку від 17.04.2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, яким відповідач ОСОБА_2 подарувала житловий будинок разом з надвірними будівлями та спорудами в с.Залужжя по вул. Духновича, №61, відповідачу ОСОБА_12, та державну реєстрацію права власності будинку в с.Залужжя по вул. Духновича, №61 за власником ОСОБА_12.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено на протязі двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: