Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №235/6933/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов С.О.
Провадження №22-ц/778/3227/15 Суддя-доповідача: Поляков О.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

суддів: Полякова О.З.

Бабак А.М.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" та ОСОБА_3 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська", третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красноармійську Донецької області, про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська", третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Красноармійську Донецької області, про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 10.01.2005 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді гірничого диспетчера, а з 27.04.2005 року начальником зміни.

27 грудня 2005 року на підставі наказу №2218-к він був звільнений з підприємства на за власним бажанням.

Згідно висновку МСЕК від 16 квітня 2014 року у нього виявлено професійне захворювання. В акті форми П-4 від 04.07.2014 року,про розслідування причин професійного захворювання, зазначено, що професійне захворювання виникло в зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці.

02 жовтня 2014 року йому було встановлено третю групу інвалідності безстроково.

Вважає, що внаслідок отримання професійного захворювання йому завдано моральну шкоду, оскільки він вимушений постійно лікуватись, відчуває фізичні та душевні страждання. Моральну шкоду він оцінює в 100 000 грн.

В подальшому ОСОБА_3 подав заяву про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. та витрати на правову допомогу; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська" на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 12 000 грн.

Стягнуто з ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська" на користь держави судовий збір у розмірі 243,60грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_3 з 1967 року працював у вугільної промисловості, а з 10.01.2005 перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП Вугільна компанія "Краснолиманська", працюючи гірничим диспетчером та з 27.04.2005 року начальником зміни, звільнившись з роботи 27.12.2005 року на підставі ст.38 КЗпП України власним бажанням (а.с.3-4).

В результаті тривалої роботи в умовах шкідливих факторів на вугільних підприємств; позивач захворів на професійне захворювання і в зв'язку з загостренням хвороби звернувся лікарні, тривалий час перебував на лікуванні у різних "лікувальних закладах (а.с.9-11), 16.04.2014 року лікарська експертна комісія "Обласної клінічної лікарні профзахворювань" надсада висновок за №714/680 (а.с.6-8) про наявність у позивача професійного захворювання : "Пневмоконіоз: антракосилікатоз, вузликова форма 2/2, q/q, пізно розвинений. Хронічний бронхіт. Легенева недостатність І-ІІ ст. Захворювання професійне встановлено вперше." (а.с.6-8,12)

04.07.2014 року комісією на підприємстві відповідача, на підставі матеріалів розслідування хронічного професійного захворювання, було складено Акт по формі П-4, згідно якого встановлено факт отримання позивачем хронічного професійного захворювання, а саме: "Пневмоконіоз: антракосилікатоз, вузликова форма 2/2, q/q, пізно розвинений. Хронічний бронхіт. Легенева недостатність І-ІІ ст. Захворювання професійне встановлено вперше." (а.с. 13-14).

В подальшому 02.10.2014 року позивачу ОСОБА_3 МСЕК було встановлено 3 групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності безстроково, рекомендовано медикаментозне лікування та санаторно-курортне лікування (а.с.5).

Районний суд розглянувши справу вірно встановив характер спірних правовідносин та надав належну оцінку доказам по справі.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та." професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

За вимогами ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Суд першої інстанції вірно встановив , що в зв'язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив 40° працездатності у зв'язку з професійним захворюванням , йому встановлено 3 групу інвалідності безстроково і після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими.

Позивачем ОСОБА_3 отримано професійне захворювання, яке виникло в зв'язку з тривалим періодом праці в шкідливих умовах, обумовлених впливом промислового фактору - пил.

При визначенні розміру моральної шкоди, районний суд врахував ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача і судова колегія погоджується з розміром стягнутої моральної шкоди.

Також правомірно, у відповідності до вимог ст..84 ЦПК України судом відмовлено у стягненні з відповідача по справі витрат понесених позивачем з наданням правової допомоги.

Недоречними є посилання апелянта ДП "Вугільна компанія "Краснолиманська" про те, що позивач також працював на інших гірничих підприємствах, так як це не спростовує факту знаходження в трудових відносинах з відповідачем та наявність роботи в умовах шкідливих факторів .

Відсутні посилання на докази в апеляційній скарзі ОСОБА_3, яки б свідчили про неправильність визначеного судом розміру заподіяної моральної шкоди.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Державного підприємства "Вугільна компанія "Краснолиманська" та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2015 року по цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: