Справа № 128/1237/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19.08.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Гриценко І.Г.,

при секретарі: Кіяниця А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1, за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, за участю третьої особи ОСОБА_2 «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 22.01.2014 року у м. Вінниця, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу "SKODA OCTAVIA", д.н. ВХ 1098 AT, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу "CHEVROLET AVEO", д.н. АВ 2238 AM, під керуванням ОСОБА_1. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.02.2014 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу. 19.12.2013 року між ПАТ "СК" Українська страхова група" та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №43-2301-13-00014, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу " SKODA OCTAVIA ", д.н. ВХ 1098 AT. 24.01.2014 року страхувальник ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодуванні й надав всі необхідні документи.

ПАТ "СК" Українська страхова група" на виконання умов договору страхування, на підставі страхового акту №ЦРКА-1582 від 03 лютого 2014 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 03 лютого 2014 року, перерахувало страхове відшкодування у розмірі 9 589 грн. 20 коп. Відповідно з витягу реєстра МТСБУ транспортний засіб «CHEVROLET AVEO» д. н. АВ 2238 AM був застрахований у ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія». ПАТ "СК" Українська страхова група" надіслало ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» претензію про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, а ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» згідно регресної заяви перерахувала кошти у розмірі 6 812 46 коп.

В зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, та просить посилаючись на ст.ст. 1166, 1187, 1191, 1192 ЦК України та ст. 27 Закону Україні "Про страхування" стягнути на його користь із відповідача 2 776 грн. 79 коп. збитків в порядку регресу.

Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала частково на суму 500,00 грн., а в решті позовних вимог просила відмовити, оскільки позивач мав би звернутися до суду з позовом до страхової компанії про стягнення вказаної суми. В подальшому відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала частково, а саме у сумі 500,00 грн. В решті позову просила відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_2 «Українська пожежно-страхова компанія» - ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, надав пояснення, аналогічні письмовим поясненням, які містяться у матеріалах справи. В подальшому в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що його правова позиція висловлена у письмових поясненнях, які знаходяться у матеріалах справи.

У письмових поясненнях, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.41-44) представник третьої особи ОСОБА_2 «Українська пожежно-страхова компанія» - ОСОБА_5 зазначає, що дійсно, між ОСОБА_2 «УПСК» в особі Подільського регіонального страхового центру ОСОБА_2 «УПСК» (надалі ПРСЦ ОСОБА_2 «УПСК») та ОСОБА_6, 22 лютого 2013 року укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ 0242613. Згідно п.6 договору, особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована є відповідач по справі - ОСОБА_1, а забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ОСОБА_7, д.н АВ 2238 АМ, 2007 року. Відносно суми позову у сумі 2776 грн.79 коп. навколо якої виник спір, то вказана сума є різницею між: 9599,20 грн. - сумою, сплаченою ПАТ «СК «УСГ» потерпілому ОСОБА_3 та 6812,46 грн. - сумою сплаченою ОСОБА_2 «УПСК» -ПАТ «СК »УСГ» у порядку регресу. При цьому: сума - 500 грн. - це франшиза по договору страхування АЕ/0242613, від 22 лютого 2013 року та сплачується потерпілій стороні винною особою, а саме ОСОБА_1 Як свідчать матеріали позовної заяви та додатки до неї договір, розрахунок суми страхового відшкодування від 03 лютого 2014, а саме п.11 страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_3 здійснюється без врахування зносу деталей, що змінюються. Проте, позивач не зазначає правові підстави застосування саме такого розрахунку - без врахування зносу. В договорі добровільного страхування № 43-2301-1300014 від 19 грудня 2013 року, який і регулює відносини між позивачем та ОСОБА_3 не встановлені чіткі критерії виплати страхового відшкодування, а саме не відображено, що виплата має проводитись без врахування зносу. Таким чином, позивач не довів правомірність свого розрахунку страхового відшкодування, що свідчить про те, що при виплаті страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_3, позивач по справі - ПАТ « СКУСГ» добровільно взяв на себе додаткові зобов'язання, додатковий ризик, додаткове економічне навантаження. Вважає, що позовні вимоги позивача, щодо відшкодування шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку та позицію сторін, викладену у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.12.2013 року між позивачем ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 43-2301-13-00014, де застрахованим від пошкоджень на випадок ДТП є автомобіль «SKODA OCTAVIA", д.н. ВХ 1098 AT, 2008 року (а.с. 3).

22.02.2013 року між ОСОБА_2 «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Подільського регіонального страхового центру ОСОБА_2 «УПСК» та ОСОБА_6 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АЕ 0242613, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль "CHEVROLET AVEO", д.н. АВ 2238 AM, 2007 року (а.с.71). Як вбачається із вказаного полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: сто тисяч грн. шкоду заподіяну життю та здоровю, пятдесят тисяч грн. шкоду, заподіяну майну, 500,00 грн. розмір франшизи.

22.01.2014 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1, в місті Вінниці по вулиці Хмельницьке шосе, керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час зміни руху та виконуючи розворот через подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, допустила зіткнення з автомобілем «Шкода» д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.02.2014 року (а.с. 8) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 124 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

24.01.2014 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.9).

Зазначена подія являється страховим випадком, про що ПАТ «СК «Українська страхова група» 03.02.2014 року було складено страховий акт №ЦРКА - 1582 та проведено розрахунок розміру страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику, яка складає 9589,25 грн. (4,5).

На виконання умов договору страхування ОСОБА_3 було виплачено належне йому страхове відшкодування у розмірі 9589,25 грн., що підтверджуються копією платіжного доручення №3363 від 18.02.2014 року (а.с.6).

24 березня 2014 року ПАТ «СК «УСГ» звернулась з заявою до ОСОБА_2 «УПСК» про виплату страхового відшкодування у порядку регресу в сумі 9589 грн.20 коп. (а.с.46)

Виконуючи свої обов'язки по договору № АЕ 0242613 від 22 березня 2013 року ОСОБА_2 «УПСК» сплатило ПАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування у порядку регресу з врахуванням зносу в сумі - 6812 грн.46 коп., яка складається з вартості ремонту, вартості матеріалів, вартості запасних частин, коефіцієнту зносу транспортного засобу, про що свідчить копія платіжного доручення №626 від 02.06.2014 року (а.с.7).

Тобто, сума страхового відшкодування в порядку регресу, яку просить стягнути позивач становить різницю між сумою, сплаченою ПАТ «СК «УСГ» потерпілому ОСОБА_3 та сумою, сплаченою ОСОБА_2 «УПСК» позивачу у порядку регресу. При цьому сума 500,00 грн. франшиза по договору страхування.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 та п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно п. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Згідно з статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обовязку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у випадках, передбачених пунктом 38.1.1 статті 38 Закону.

Зокрема, згідно з підпунктом «ґ» пункту 38.1.1 статті 38 Закону право регресу виникає у страховика якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, тобто не пізніше трьох робочих днів після настання дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст.ст. 9, 12 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує пятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування

цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Відповідно до ст. 29 цього Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуютьсявитрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом встановлено, що позивач за відшкодуванням виплачених ним ОСОБА_3 9589,25 грн. звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (тобто до третьої особи), яка в свою чергу лише частково задоволила вимоги позивача в сумі 6812,46 грн. Тому, за стягненням решти суми 2276,79 грн. (2776,79 грн.- 500,00 грн. - франшиза) позивач вправі звертатись з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в Господарський суд, а не до ОСОБА_1, але з пояснень представника третьої особи встановлено, що позивач ОСОБА_2 «Страхова компанія «Українська страхова група» до їх страхової компанії не звертався по даному спору у Господарський суд.

Тому, суд вважає, що оскільки автомобіль, яким керувала відповідач ОСОБА_1 був застрахований в ОСОБА_2 «Українська пожежно-страхова компанія», сума предявлена позивачем для відшкодування не перевищувала ліміт відшкодування по договору страхування, тому в даних правовідносинах ОСОБА_1 має відшкодувати позивачу лише 500,00 грн. франшизи, а в стягненні решти суми з відповідача необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 25,27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (м. Київ, вул. Івана Федорова, 32 А, ) 500 (пятсот) грн. 00 коп. - шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (м. Київ, вул. Івана Федорова, 32 А, ) судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: