Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц/778/516/15 Головуючий у 1 інстанції: Кравченко Л.Ю.
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.,

Суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2014 року

за заявою Головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визнання судом мирової угоди в процесі виконання судового рішення між стягувачем ОСОБА_3 та боржником ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року Головний державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції звернувся до суду з заявою про затвердження мирової угоди від 20 червня 2014 року, яка визнана сторонами виконавчого провадження в процесі примусового виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 авансу у сумі 145000,00 грн. та штрафу у сумі 145000,00 грн.

Сторони прийшли до мирової угоди в процесі виконання виконавчого провадження, відповідно до якого боржник ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу 290000, 00 грн. передає у власність ОСОБА_3 ? частину гаражу інвентарний номер 12140,12000, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 25620 кв.м.. належній ОСОБА_4 Стягувач ОСОБА_3 відмовляється від позовних вимог та від стягнення 290000. 00 грн. по виконавчому провадженню. На підставі угоди визнати право власності на ? частину гаражу за ОСОБА_3

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2014 року заяву Головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визнання судом мирової угоди відхилено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву Головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визнання судом мирової угоди в процесі виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначають Закон України "Про виконавче провадження" та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Згідно зі статтею 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Тобто положеннями статей 175,372 ЦПК України передбачено, що суд повинен перевірити чи відповідають умови мирової угоди положенням закону, її зміст, чіткість викладення її умов, чи стосується угода предмета спору, чи всі умови мирової угоди визначені у межах позову, стосуються предмета позову і засновані на взаємних поступках, чи ліквідується спір, що виник між сторонами, в результаті такої мирової угоди, а також дотримання сторонами і державним виконавцем строків для звернення до суду для затвердження такої мирової угоди.

Розглядаючи заяву Головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про затвердження мирової угоди, суд першої інстанції не звернув уваги, що зазначена мирова угода укладена між сторонами 20 червня 2014 року, а подана державним виконавцем до суду лише 11 вересня 2014 року (а.с. 47-48).

Таким чином, суд не з'ясував причини звернення до суду з пропуском триденного строку, не дослідив доказів щодо поважності причин його пропуску, не врахував положення статті 72 ЦПК України, в якій зазначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом.

Крім того, положеннями статей 372 ЦПК України передбачено подачу мирової угоди або відмови стягувача від примусового виконання через державного виконавця, який повинен передати вказані документи до суду.

Листом Міністерства юстиції України № 25-1/899/7 від 18.12.2006 року «Щодо порядку підготовки та надіслання державними виконавцями до суду подань і заяв», роз'яснено, що звернення державного виконавця до судів з питань виконавчого провадження можуть бути двох видів: подання та заява.

Між положеннями Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальними кодексами існують певні розбіжності щодо форми звернення до суду. Однак, виходячи з пріоритету у застосуванні судами кодифікованих законів, Департамент державної виконавчої служби вважає, що необхідно застосовувати норми законодавства, встановлені процесуальними кодексами.

Так, державні виконавці вправі звернутись до суду з заявами щодо: відстрочки і розстрочки виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання; роз'яснення рішення. У всіх інших передбачених законом випадках до суду направляється подання.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», заяви (подання) мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до положень глави 4 ЦПК України, пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», учасник виконавчого провадження, який звернувся до суду з заявою (поданням) бере участь у її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи. Заінтересовані особи мають бути зазначені сторони виконавчого провадження - стягувач та боржник.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем подання про затвердження мирової угоди між сторонами виконавчого провадження не подавалось. На аркуші справи 47 міститься супровідний лист про направлення до суду мирової угоди для її затвердження.

Зазначений документ ні за формою ні за змістом не відповідає вимогам, які встановлює ст. 372 ЦПК України для подання державним виконавцем до суду мирової угоди, укладеної між сторонами виконавчого провадження для її затвердження.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, чим порушив порядок вирішення даного питання, тому ухвала суду, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2014 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: