Справа № 185/5547/15-ц
Провадження № 2/185/3058/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г.

за участю секретаря Заверуха О.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 в якій просив суд звільнити його від сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно до 30.06.2017 року, які стягуються з нього на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.11.2014 року.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.11.2014 року було змінено рішення Павлоградського міськрайонного суду про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини, зменшено розмір стягуваних аліментів з 1/6 частини до 1/8 частини всіх видів його доходу. При призначенні аліментів суд виходив з того, що його дочка навчається та потребує матеріальної допомоги. Однак згідно довідки за місцем її навчання остання пропускає заняття, не здає своєчасно іспити, має низькі бали за іспитами, що призвело до відсутності у неї права на стипендію, оскільки вона навчається за рахунок держави. Вважає, що небажанням вчитися вона свідомо поставила себе в таке становище, що потребує матеріальну допомогу від батька. Фактично вона витрачає сплачені аліменти не за призначенням як допомога при навчанні, а на інші потреби, які не повязані з навчанням.

В судовому засіданні позивач та його представник, кожен окремо, позовні вимоги підтримали у повному обсязі посилаючись на доводи викладені у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила що аліменти з позивача стягнути на утримання повнолітньої дочка на період її навчання. Її дочка навчається і навчається вона в міру своїх можливостей. Докази того, що її дочка пропускає заняття або що її хочуть відрахувати з університету у позивача відсутні. Кожні вихідні вона приїздить додому і вона як мати купує їй одяг, дає продукти харчування, гроші на проїзд, на харчування, проживання, та на її особисті потреби. Позивач з дочкою взагалі не спілкується і не розмовляє, а звернувшись з цим позовом хоче позбавити ОСОБА_4 можливості навчатися.

Суд, зясувавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом по справі встановлено, що рішенням Павлоградського міськроайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2014 року з ОСОБА_3 стягнути аліменти на користь ОСОБА_4 на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, до 30 червня 2017 року. (а.с. 2, 3)

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2014 року змінено, зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_4 на її утримання з 1/6 частки його заробітку (доходу) до 1/8 частки щомісячно, в іншій частині рішення залишено без змін. ( а.с. 4)

Приймаючи рішення по суті заявленого позову суд керується положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України, яка передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, встановлено, що ОСОБА_4 є студенткою природничого факультету денного відділення Харківського національного педагогічного університету імені ОСОБА_5, термін навчання до 30.06.2017 року і за своїм станом вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Враховуючи вимоги ст.ст. 182, 199, 200 СК України суд дійшов висновку про можливість ОСОБА_3 сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки. Зазначене рішення суду набрало чинності.

На даний час ОСОБА_4 продовжує навчання у ХНПУ ім. Г.С. Сковороди. Доводи позивача про те, що ОСОБА_4 погано навчається, прогулює навчання і за місцем навчання ставилося питання про її відрахування не відповідають дійсності і нічим не підтверджені.

Дійсно в матеріалах справи є відповідь на адвокатський запит декана природничого факультету ХНПУ ім. Г.С. Сковороди про те, що ОСОБА_4 за результатами зимової заліково-екзаменаційної сесії 2014-2015 року має середній бал «3» за пятибальною шкалою оцінювання, академічна стипендія ОСОБА_4 не призначалася. (а.с. 5) Однак Сімейний кодекс України не ставить в залежність можливість отримання аліментів повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання, від рівня її знань або отримання чи неотримання нею державної стипендії.

Статтею 188 Сімейного кодексу України передбачена можливість звільнення батьків від обовязку утримувати дитину лише у разі, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує її потреби. Крім того, Сімейним кодексом передбачена і можливість припинення права на аліменти на дитину, але тільки у звязку з набуттям дитиною права власності на нерухоме майно (ст. 190 СК України.)

ОСОБА_4 не має доходу, передбаченого ст. 188 СК України та не набувала права власності на нерухоме майно.

Посилання позивача як підставу позову на ч. 4 ст. 233 ЦК України, яка передбачає що у разі набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежу або звільнення від них є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Натомість, позивачем та його представником, обставини на які вони посилаються як на підставу позову, суду не доведені. Отже, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 5-8, 10, 60, 61, 131, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 188, 199 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_6