Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сумського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від

22 січня 2015 року,

встановила:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 червня 2012 року і по час ухвалення та 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивувала тим, що згідно трудового договору з 2 серпня

2011 року по 1 квітня 2012 року з фізичною особою-підприємцем

ОСОБА_5 вона перебувала у трудових відносинах. 13 червня 2012 року її було звільнено з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. У день звільнення їй не було надала ні наказу, ні трудової книжки та не проведено розрахунок по заробітній платі. Трудову книжку отримала тільки 28 листопада 2012 року. Зазначала, що затримка у видачі трудової книжки потягла за собою неможливість її працевлаштування, тому вона не мала засобів для життя своєї сім'ї, не мала змоги утримувати дитину.

Рішенням Сумського міськрайонного суду Сумської області від

26 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 22 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

При вирішенні спору, судом установлено, що позивачем не надано доказів на підтвердження порушення норм трудового законодавства.

Доводи касаційної скарги були перевірені судом апеляційної інстанції, нових доводів позивачем не наведено.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Сумського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Умнова