Справа № 0907/1646/2012
Провадження № 2/344/110/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Вовчанська І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ПАТ «АТП-0928» про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

до Івано-Франківського міського суду звернувся ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ПАТ «АТП-0928» про стягнення грошових коштів. В позові вказано, що 05/12/2011 р. в 07/15 годині по вул. Івасюка в м. Івано-Франківськ водій ПП «АТП-0928» транспортним засобом «Зіл-130» АТ1992АА порушив п. 11.4 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з належним позивачу транспортним засобом ОСОБА_3 ВС1164СІ під керуванням ОСОБА_1 21/12/2011 р. рішенням Івано-Франківського міського суду ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; ОСОБА_4 визнав вину. 06/07/2011 р. між «ПЗУ Україна», ПАТ «АТП-0928» було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу на ЗІЛ АТ1992АА. Відповідно до звіту про оцінку збитків автомобілю ОСОБА_3 сума збитків становить 32697,55 гривень. ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відмовила в виплаті відшкодування у зв`язку з невідповідністю пояснень ОСОБА_1 пошкодженням на автомобілях. Позивач просив суд стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 32697,55 гривень, з ПП «АТП-0928» 2000 гривень моральної шкоди.

Сторони та їх представники не з`явились в судове засідання.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «ОСОБА_5 проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Отже сторони реалізували своє право на безпосередню участь в судовому засіданні; у них було достатньо часу для надання суду заяв, клопотань, пояснень, доказів, доводів та арґументів, реалізації інших процесуальних прав.

Судом встановлено наступні обставини.

ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» оформило поліс АА№5177359 щодо страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу на ЗІЛ АТ1992АА ПрАТ «АТП-0928» з 07/07/2011 р. по 06/07/2012 р.

07/12/2011 р. МВС видало довідку про ДТП №8922450 за участі ОСОБА_3 ВС1164СІ, у якого пошкоджено бокова ліва частина та ЗІЛ АТ1992АА, у якого пошкоджена передня ліва частина. Причиною ДТП став виїзд ОСОБА_4 на смугу зустрічного руху.

ОСОБА_1 видано довідку УДАІ УМВС про те, що його автомобіль отримав пошкодження лівих дверей, двох лівих крил, лівого дзеркала, заднього бампера.

В письмових поясненнях щодо причин ДТП ОСОБА_4 визнав свою вину у ДТП з причини виїзду на смугу зустрічного руху.

21/12/2011 р. постановою Івано-Франківського міського суду ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП за вчинення ДТП за участі ОСОБА_1

Відповідно до документу про оцінку майнової шкоди №217/11 вона становить 32697,55 гривень.

05/12/2011 р. ОСОБА_1 подав заяву до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про компенсацію завданої майнової шкоди.

30/12/2011 р. ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відмовила ОСОБА_1 у компенсації завданої майнової шкоди внаслідок ДТП з тих підстав, що на її замовлення ТОВ «Українські незалежні судові експерти» надало висновок про те, що пошкодження автомобілів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не відповідають їх поясненням.

Відповідно до висновку ТзОВ «Українські незалежні судові експерти» № 00042/1 пошкодження на автомобілі ОСОБА_1 мають інший механізм утворення ніж пошкодження на автомобілі ОСОБА_4, відсутні спільні точки контактування, на фотографіях пошкоджень автомобіля ОСОБА_1 помітні сліди, характерні для слюсарного абразивного інструменту. У зв`язку із цим спеціалістом ОСОБА_6 зроблено висновок: «… є підстави вважати…зазначені транспортні засоби між собою не могли контактувати…».

На виконання ухвали суду про призначення експертизи від Львівського НДІ судових експертиз надійшла вимога надати для огляду транспортні засоби та сплатити витрати на проведення експертизи.

07/03/2014 від представника позивача надійшло пояснення про те, що транспортний засіб не можу бути надано для огляду, оскільки ДТП мала місце в 2011 році.

Відповідно до висновку №584 Львівського НДІ судових експертиз пошкодження на автомобілі позивача мають накопичувальний характер, не були отримані одночасно, оскільки спочатку мав місце контакт із абразивною поверхнею, а потім були нанесені пошкодження у виді подряпин, пошкодження накладаються одні на інші, що не відповідає обставинам із пояснення позивача. Також у висновку експерта зазначено, що частина пошкоджень виникли внаслідок ковзного контактування з достатньо масивним предметом, яким міг бути інший транспортний засіб, деталі якого змінювали просторове положення в момент контактування (колесо).

У №584 Львівського НДІ судових експертиз висновку вказано, що з технічної точки зору, із врахуванням проведених і описаних досліджень комплекс пошкоджень на автомобілі ОСОБА_1 міг бути утворений за обставин, викладених в поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_4

В ст. 22 ЦК України вказано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1 Закону України «про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

В ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Інформацію про встановлення франшизи сторони суду не надали.

В п. 1 ст. 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Отже обов`язком страховика є виплата страхового відшкодування у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так позивач подав страховику заяву про відшкодування завданих збитків, однак страховик не надав доказу того, що він належним чином виконав прийняте на себе зобов`язання.

Суму розміру збитків страховик не заперечив. Обґрунтованого розрахунку на спростування розміру збитків відповідачі суду не надали.

Незалежно від того, що автомобіль позивача до ДТП мав пошкодження завдання усунення пошкоджень, завданих внаслідок аварії та описаних у висновку експерта все ж потребує здійснення відновлювальних робіт, які є тими ж самими відновлювальними роботами, оскільки в результаті ДТП мало місце пошкодження тих самих елементів, що були пошкоджені до ДТП.

Доказів на спростування вказаного висновку експерта сторони суду не надали.

Відповіді на запитання, які відповідач просив поставити експерту зазначені у висновку експерта. Відповідач раніше звернувся до особи, про яку вказував суду, що вона має технічні знання для надання пояснення щодо механізму утворення ушкоджень і вона не надала йому роз`яснення щодо накладення одних ушкоджень на інші. На момент призначення експертизи у сторін було більше ніж достатньо можливості сформулювати і поставити запитання експерту, експертизу призначено на прохання страховика, отже він не був позбавлений належним чином реалізувати своє право і визначитися і переліком питань, на які необхідно отримати відповідь. Тому відповідне клопотання спрямоване на затягування судового розгляду. Однак в п. 3 ст. 27 ЦПК України вказано, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд лише сприяє сторонам в реалізації їх прав, при цьому суд не є засобом для сторін і не толерує затягування судового розгляду, оскільки такі дії сторін є порушенням принципу юридичної визначеності і юридичної певності в цьому спорі. Неналежне виконання страховиком свого права визначити перелік питань для судової експертизи не є підставою для затягування судового розгляду щоб викликати в судове засідання експерта для поставлення йому питань, відповіді на які вже містяться у висновку експерта.

Відповідно до п. 2 ст. 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Так у страховика було достатньо часу для обґрунтування висновку експерта.

В ст. 23 ЦК України вказано, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Отже законом встановлено підставу компенсації моральної шкоди душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

З урахуванням обґрунтування позову в частині компенсації моральної шкоди на думку суду її може бути компенсовано грошовими коштами в сумі 1000 гривень.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (20782312) на користь ОСОБА_2 32697,55 гривень страхового відшкодування, 337 гривень судового збору;

стягнути з ПАТ «АТП-0928» (03345863) на користь ОСОБА_2 1000 гривень моральної шкоди, 11 гривень судового збору;

в іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський