Справа № 127/5857/14-ц
Провадження № 2-п/127/208/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) у звязку з несплатою аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2014 Вінницьким міським судом Вінницької області в цивільній справі №127/5857/14-ц було ухвалене заочне рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2013 року по 16.01.2014 року в розмірі 22 090 грн.

10 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд заочного рішення.

Заявник та його представник в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст.231 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

ОСОБА_2 заперечувала щодо задоволення заяви, мотивуючи відсутністю підстав для скасування заочного рішення.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної норми випливає, що скасування заочного рішення можливе у випадку встановлення одночасно двох обставин: 1) відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, повістки про судові засідання направлялися відповідачу за адресою місця його реєстрації: АДРЕСА_1 ( а.с 28-29,35,37,42) та були повернуті до суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Повістка, яка направлена про судове засідання, яке відбулося 25 червня 2014 року, була отримана відповідачем 20 червня 2014 року (а.с.46), однак відповідач в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Таким чином, відповідач у визначений законодавством порядок був належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду справи. При цьому, суд звертає увагу, що повістка про судове засідання, яке відбулося 25 червня 2014 року, була отримана стороною відповідача і особа не була позбавлена можливості повідомити про причини своєї неявки в судове засідання.

Щодо посилання заявника про перебування його в цей час за межами України, то суд зауважує, що надані докази не є безспірними доказами його відсутності на території України та поважності причин неповідомлення суд про неприбуття в судове засідання (міграційна картка містить відмітки про строк перебування на території іншої держави з 27.02.2014 року по 27.05.2014 року, квитки з датами відправлення 06.09.2014 року, 22.09.2014 року та 05.07.2015 року свідчать лише про конкретні поїздки заявника).

Окрім того, заявник не зазначив та не надав жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Посилання відповідача, що ним 16.01.2014 року була погашена заборгованість по сплаті аліментів, не може мати значення для вирішення справи, адже неустойка стягувалася саме за період з 01.02.2013 року по 16.01.2014 року. При цьому, суд зауважує, що погашення заборгованості здійснено в той період, коли особа, як вказує, не працювала і не мала можливості сплачувати аліменти. До того ж, як вбачається, вказана обставина встановлювалася в судовому засіданні і їй відповідно надана оцінка. Як і надана оцінка сумі заборгованості та довідці-розрахунку ВДВС про розмір заборгованості від 16.01.2014 року (уточненій ВДВС). Щодо посилання відповідача на ст.551 ЦК України щодо можливості зменшення неустойки, то суд зауважує, що положення вказаної статті не поширюється на правовідносини щодо сплати неустойки у звязку з прострочення сплати аліментів. Наразі ст.196 СК України надає право суду, враховуючи матеріальний та сімейний стан, зменшити розмір неустойки, однак суд звертає увагу, що це тільки право суду, а не його обовязок.

Враховуючи вищевикладене та відсутність двох обставин для перегляду заочного рішення суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 230-232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) у звязку з несплатою аліментів - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя :