Справа № 587/150/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токарєвій В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про стягнення з ТОВ АФ «Косівщинська» на його користь грошових сум у звязку з неналежним виконанням договору оренди землі. В уточнених позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідача 2710,83 грн., в тому числі заборгованість з орендної плати у сумі 2061,73 грн., 3% річних у сумі 123,36 грн., інфляційне збільшення заборгованості у сумі 525,74 грн.; розірвати договір оренди землі від 09 січня 2005 року, який укладений між ним та ТОВ АФ «Косівщинська» та зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України (номер запису в Державному реєстрі земель № 76 від 13.09.2006 року); стягнути з відповідача на його користь витрати на судовий збір у сумі 487,20 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що протягом дії договору оренди відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору оренди, систематично не сплачував кошти за використання належної йому земельної ділянки сільськогосподарського призначення, зокрема, орендну плату за 2011-2013 роки, яку виплатив лише частково наприкінці 2013 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, пославшись на те, що орендна плата була виплачена позивачу з запізненням, що не підпадає під визначення «систематичного» невиконання умов договору. Крім того, орендна плата позивачу сплачена навіть в більшому розмірі, ніж передбачено законом та договором.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-СМ № 042538, виданого 24 січня 2000 року на підставі рішення Косівщинської сільської ради Сумського району, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 020010062 площею 2,72 га, рілля, розташованої на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а. с. 16-17).

17 січня 2005 року між позивачем та ТОВ АФ «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивач надав у строкове платне користування відповідачу земельну ділянку, яка належить позивачу на праві приватної власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, кадастровий номер 020010062, яка розташована на території Косівщинської сільської ради (а.с. 11-13).

13 вересня 2006 року вищевказаний договір оренди землі було зареєстровано у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 76 ( ар. с. 11-13).

12 грудня 2006 року земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно Акту приймання - передачі земельної ділянки (ар. с. 14).

Згідно з цим укладеним між сторонами договором позивач надав вказану земельну ділянку ТОВ АФ «Косівщинська» в користування строком на 5 років (п.8 договору) на умовах сплати даним товариством орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки землі (п.10 договору) і яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п.12 договору ); обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.11 договору).

Крім того, в п.14 цього Договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, а пункт 21 договору передбачає, що у разі несплати орендної плати у строки визначені Договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п.36 вказаного Договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом.

Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно акту приймання - передачі від 14 вересня 2006 року (ар. с. 14).

01 січня 2009 року між позивачем та відповідачем до вищевказаного Договору оренди землі було укладено Додатковий договір, який 04 жовтня 2010 року за №78 зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (ар. с.10).

Пунктом 1.2 Додаткового Договору викладено в новій редакції п. 8 Договору оренди землі та збільшено до 10 років строк оренди, а пунктом 1.3 Додаткового договору внесено зміни до п. 9 Договору оренди землі та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю)(ар. с. 10).

Як вбачається з копії поштового переказу від 26 листопада 2013 року ФН НОМЕР_1, позивачу 26 листопада 2013 року було перераховано 3425 грн. 78 коп. орендної плати за 2011, 2012 і 2013 роки (ар. с. 35).

Позивач та його представник вважали, що, з урахуванням річних індексів інфляції, які слід ураховувати починаючи з 2006 року (в якому було зареєстровано Договір) по грудень 2013 року включно, до визначеної Додатковим договором суми орендної плати слід застосувати наступні коефіцієнти:

за вересень 2006 року індекс інфляції склав 102,0% (що складає в цілих числах 1,020), за жовтень 2006 р.-102,6%( 1,026), за листопад 2006 -101,8%(1,018), за грудень 2006р.-101,9%(1,019), за 2007 р. -116, 6% (1,166), за 2008 р. 122,3% (1,223); за 2009 р.- 112,3% (1,123); за 2010 р. - 109,1% (1,091); за 2011 р.- 104,6% 1,046); за 2012 р. - 99,8% (0,998); за 2013 рік - 100,5% (1,005). Для визначення індексу інфляції необхідно помісячні, річні індекси інфляції, які складають відповідний період, перемножити між собою.

Таким чином, орендна плата за користування земельною ділянкою позивача становитиме:

За 2011 рік - 108,6%(1,086)*116,6%(1,166)*122,3%(1,223)*112,3%(1,123)*109,1% (1,091)*104,6% (1,046) =198,5% ( в цілих числах 1,985);

за 2012 рік - 108,6%(1,086)*116,6%(1,166)*122,3%(1,223)*112,3% (1,123)* 109,1% (1,091)* 104,6% (1,046)*99,8(0,998) =198,1% (в цілих числах 1,981);

за 2013 рік - 108,6%( 1,086)* 116,6%( 1,166)* 122,3%( 1,223)* 112,3% (1,123)*109,1% (1,091)404,6% (1,046)*99,8(0,998)* 100,5% (1,005) =199,1% ( в цілих числах 1,991).

Таким чином, нарахована позивачу орендна плата з урахуванням індексів інфляції повинна складати:

2011 рік: (1083,75 грн. х 198,5%) /100 = 2151,24 грн.;

2012 рік: (1083,75 грн. х 198,1%) /100 = 2146,91 грн.;

2013 рік: (1083,75 грн. х 199,1%) /100 = 2157,75 грн., а всього 5487,51 грн.( з відрахуванням ПДФО в 2011 році 322,69 грн., в 2012 році 322,04 грн., в 2013 році - 323,66 грн.). Фактично ж позивачу виплачено 3425,78 грн., тобто сума заборгованості по орендній платі за 2011 -2013 роки з урахуванням індексів інфляції складає: 5487,51 - 3425,78 = 2061,73 грн.

Інфляційні відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період прострочення з 31 грудня 2012 року по 28 грудня 2014 року позивач розраховує, виходячи з наступних показників:

- загальна сума простроченої заборгованості - 2061,73 грн.;

- сукупний індекс інфляції за цей період прострочення - 125,5% (1,255)( ар. с. 87,88).

Таким чином, позивач визначає, що йому належить 525 грн. 74 коп. інфляційних (2061,73 грн. х 1,255)( ар. с. 88).

Згідно з його розрахунками, на підставі вказаної норми за цей же період прострочення з 31 грудня 2012 року по 28 грудня 2014 року, 3% річних складуть - 123 грн. 36 коп. (2061,73 грн. х 728 днів х 3%))( ар. с. 87,88).

У той же час, за розрахунками відповідача (ар.с. 33) нарахована позивачу орендна плата за 2011-2013 роки, з урахуванням річних індексів інфляції (за 2011 - 104,6%, за 2012 - 100% і за 2013 - 100,5%) та пені за прострочення виплат за 2011 і 2012 роки, обрахованої відповідно до умов п.14 а Договору, складає 3421 грн. 40 коп., зокрема:

за 2011 рік - 1212,61 грн. (1083,75 грн. х 104,6% + 79,01 грн. пеня (за 697 днів затримки);

за 2012 рік - 1119,62 грн. (1083,75 грн. х 100,0% + 35,87 грн. (пеня за 331 день затримки);

за 2013 рік - 1089,17 грн. (1083,75 грн. х 100,5%).

За вирахуванням утримань податку з доходів фізичних осіб, до виплати ОСОБА_1 ТОВ «Косівщинська» визначає 2908 грн. 18 коп., з яких:

за 2011 рік: 1212,61 грн. - 181,89 грн. (15% ПДФО) = 1030 грн. 71 коп.;

за 2012 рік: 1119,62 грн. - 167,94 грн. (15% ПДФО) = 951 грн. 68 коп.;

за 2013 рік: 1089,17 грн. - 163,38 грн. (15% ПДФО) = 925 грн. 79 коп. ( ар.с. 33).

Ураховуючи виплачені позивачу 3425 грн. 78 коп., ТОВ «АГРОФІРМА «КОСІВЩИНСЬКА» вважає, що за 2011-2013 роки заборгованості перед позивачем немає, навпаки переплачено 460 грн. 48 коп.

Разом з тим, проаналізувавши положення укладеного між сторонами Договору і Додаткового договору, виходячи з вимог чинного у спірні періоди законодавства, суд частково не погоджується з розрахунками сторін та вважає, що лише за 2011 рік ТОВ АФ «Косівщинська» правильно нарахувало орендну плату позивачу: 1083,75 грн. х 104,6% + 79,01 грн. пені = 1212,61 грн.

Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» (у чинній на час укладення Договору та Додаткового договору редакції) було передбачено, що цей договір набирає чинності після його державної реєстрації, тобто у даному випадку розмір щорічної орендної плати повинен обраховуватись, виходячи із 1083 грн. 75 коп., лише з 04 жовтня 2010 року - дати державної реєстрації цих змін.( ар.с.10).

При нарахуваннях за 2012, 2013 роки ТОВ агрофірма «КОСІВЩИНСЬКА» помилково брало за основу не проіндексовану суму, яка була визначена у договорі - 1083 грн. 75 коп., у той час як обрахунки за вказані роки слід було проводити із вже проіндексованої орендної плати за 2011 рік - 1133 грн. 60 коп. (1083, 75 грн. х 104,6%).

Відповідно, нарахування повинні бути такими:

за 2012 рік - 1169 грн. 47 коп. (1133,60 грн. + 35,87 грн.). Оскільки річний індекс інфляції менше 100%, тому орендна плата за попередній рік індексації не підлягала, однак за 331 день затримки слід нарахувати пеню в розмірі 37 грн. 52 коп. (1133,60 грн. х 0,01% х 331 день);

за 2013 рік - 1139 грн. 27 коп. (1133,60 грн. х 100,5%). Затримки з виплатами не було, проте річний індекс інфляції склав 100,5%.

Суд вважає, що за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб, відповідно до ст. 168 Податкового кодексу України, до виплати ОСОБА_1 станом на 23 листопада 2013 року належало:

за 2011 рік: 1212,61 грн. - 181,89 грн. (15% ПДФО) = 1030 грн. 71 коп.;

за 2012 рік: 1169 грн. 47 коп. - 175,42 грн. (15% ПДФО) = 994 грн. 05 коп.;

за 2013 рік: 1139,27 грн. - 170,89 грн. (15% ПДФО) = 968 грн. 38 коп.;

а усього за 2011-2013 роки - 2993 грн. 14 коп. (1030 грн. 71 коп.+ 994 грн. 05 грн. + 968,38 грн.).

Суд не вбачає законних підстав для застосовування до обумовленої сторонами у Додатковому договорі (що набрав чинності з 04 жовтня 2010 року, тобто з моменту реєстрації) річної орендної плати індексів інфляції за попередні періоди, тобто з 2006 року, як про це просить позивач,

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Закон України «Про плату за землю» втратив чинність з 01 січня 2011 року, згідно з Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI.

Відповідно до п.«д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Із положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, вбачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Розмір, форма та строки орендної плати за землю, які відповідно до ст.21 цього Закону встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Обов'язки та права сторін договору визначені статтями 24 і 25 даного Закону та умовами договору. Так, в силу ч.1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець вправі, зокрема, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Таким чином, орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки була йому виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з нарахуванням інфляційних та пені (загальна сума переплати склала: 3425,78 грн. - 2993 грн. 14 коп. = 432 грн. 64 коп.).

За таких обставин суд не вбачає законних підстав до стягнення орендної плати за спірний період, а відповідно і для застосування до цих виплат положень ч.2 ст.625 ЦК України.

Як встановлено судом і не оспорюється позивачем,- отримавши повністю орендну плату за 2011-2013 роки, ОСОБА_1 протягом грудня 2013 року - грудня 2014 року не звертався до ТОВ «АГРОФІРМА «КОСІВЩИНСЬКА» чи до інших органів або суду із будь-якими запереченнями проти подальшого обробітку його земельної ділянки товариством, а також одержав своєчасно перераховану йому поштовим переказом від 26 листопада 2014 року орендну плату за 2011 - 2013 роки в загальній сумі 3425,78 грн.( ар.с.35).

Отже, на день звернення до суду з даним позовом договірні правовідносини продовжились і у подальшому аналогічних порушень прав позивача відповідачем допущено не було; права позивача фактично були відновлені, а відповідно до ст. 16 ЦК України суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси особи.

Таким чином, сам по собі лише факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може бути у даному випадку свідчити про систематичне невиконання стороною договору договірних зобовязань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 526, 611, 625, 629 та ч. 2 ст. 651 ЦК України, абз. 4 ч. 1 ст. 15, абз. 5 ч. 1 ст. 24, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 36 Закону України «Про оренду землі», п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, ст. ст. 60, 212 - 215 та 218 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя