БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/4042/15, cправа № 361/5481/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» грудня 2015 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарях: Хорошун К.О., Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовується тим, що 26 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», й ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 231/МК/39/2007/840, за яким останньому в кредит було надано 7 000 доларів Сполучених Штатів Америки (далі долари США) на споживчі потреби строком до 20 жовтня 2010 року включно, із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 15,5 % річних, що обчислюються виходячи із 360 днів у році. Між тим, зобовязання за кредитним договором виконувалися неналежним чином, у звязку із чим виникла заборгованість за цим правочином зі сторони ОСОБА_1 Просить суд: стягнути на його користь із відповідача заборгованість за кредитним договором від 26 жовтня 2007 року № 231/МК/39/2007/840 в сумі 10 991 доларів 73 центи США, а також судові витрати в сумі 1 280 грн. 68 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, постановленим у порядку, визначеному Главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), позов задоволено. Стягнуто на користь ПАТ «КБ «Надра» із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 26 жовтня 2007 року№ 231/МК/39/2007/840, станом на 07 травня 2014 року, в загальній сумі 10 991 доларів 73 центи США, що у співвідношенні іноземної валюти до національної грошової одиниці України, становить 128 068 грн. 42 коп., а також судові витрати в сумі 1 280 грн. 68 коп.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2015 року скасоване заочне рішення цього суду першої інстанції від 01 жовтня 2014 року й справу призначено до розгляду в загальному порядку.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ «КБ «Надра» - ОСОБА_2 підтримав заявлені позовні вимоги й просив їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 просили відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності на звернення до суду.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що 26 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») й ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 231/МК/39/2007/840.

За умовами цього правочину банк надав позичальнику кредит для споживчих потреб 7 000 доларів 00 центів США строком по 20 жовтня 2010 року із сплатою за користування кредитом відсотків із розрахунку 15,5% річних. Крім того, передбачено, що у разі порушення строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. У разі порушення строків повернення кредиту позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня. За порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та сплати відсотків, зазначених у Графіку і визначених на дату прострочення.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 26 жовтня 2007 року № 231/МК/39/2007/840, станом на 07 травня 2014 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед ПАТ «КБ «Надра» у розмірі 10 991 доларів 73 центи США, що у співвідношенні іноземної валюти до національної грошової одиниці гривні становить 128 068 грн. 42 коп., в тому числі: непогашений кредит 4 954 доларів 35 центів США; несплачені відсотки 4 361 доларів 58 центів США; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань 1 213 доларів 85 центів США; несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу 461 доларів 95 центів США.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Як вже було наголошено вище, сторони встановили строк дії договору (пункт 1.3. кредитного договору), кінцевий строк повернення одержаних кредитів по 20 жовтня 2010 року, а також строки виконання зобовязань із щомісячним погашенням платежів, зокрема, сплату відсотків за користування кредитом, які нараховуються: - починаючи з дати надання кредиту 15,5% річних, виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням. Позичальник повинен сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з Графіком. У випадку прострочення виконання зобовязання у відношенні повернення кредиту у строк, обумовлений у пункті 4.1.1. договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом або його частини (якщо зобовязання частково виконані позичальником) у розмірі 15,5% річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням. За Графіком повернення кредиту та сплати відсотків останній платіж повинен був відбутися 20 жовтня 2010 року.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Правові наслідки порушення зобовязання боржником визначені також у частині першій статті 611, частинах другій четвертій статті 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника.

Як вже було зазначено вище, сторони встановили як строк дії договору по 20 жовтня 2010 року, так і строки виконання зобовязань із щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню 20 жовтня 2010 року.

Таким чином, умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входить до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми закону початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У судовому засіданні встановлено, що згідно із умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту й проценти за користування кредитом, а також сплачувати пеню за порушення строків повернення кредиту й процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів повинен обчислюватися з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Установлено, що ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, строк виконання яких по 20 жовтня 2010 року, у звязку із чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором. У свою чергу ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду із позовом 07 липня 2014 року.

Позиція щодо застосування як загальних так і спеціальних строків позовної давності в кредитних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року.

Відповідно до статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем ПАТ «КБ «Надра» пропущено загальний трирічний строк позовної давності, визначений статтею 257 ЦК України, для звернення до суду із вимогами про стягнення із відповідача простроченої заборгованості за кредитом, простроченої заборгованості за процентами по кредиту, а також скорочений строк позовної давності, визначений статтею пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення штрафних санкцій по кредитному договору.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 212 215 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин