У х в а л а

26 серпня 2015 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Лященко Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Орджонікідзевський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів та стягнення заборгованості по сплаті аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: служба у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Орджонікідзевський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною,

в с т а н о в и в :

Заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав зазначених у статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) і має відповідати вимогам статті 357, 358 ЦПК України.

Проте з поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що остання звертається не лише з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а й ставить питання про те, що оскаржувана ухвала не відповідає пункту 4 частини 1 статті 355 ЦПК України - висновкам викладеним у постановах Верховного Суду України. Оскільки постанова Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», не є судовим рішенням на яке слід посилатись на підтвердження підстави для подання заяви, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, ОСОБА_1 слід уточнити підстави перегляду викладені в заяві та надати відповідну постанову Верховного Суду України.

Крім того, ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 170 грн, проте на неналежний рахунок.

Згідно із частиною 1 статі 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Реквізити для оплати судового збору такі: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі, 22030002 р/о № 0007, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходів бюджету - 22030002, код банку отримувача - 820019, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; у графі платіжного доручення «Призначення платежу» зазначається «судовий збір (Верховний Суд України, 060)» символ звітності 207.

Відповідно до частини другої статті 359 ЦПК України суддя-доповідач протягом трьох днів здійснює перевірку відповідності заяви вимогам ЦПК України. У разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог статей 357 <http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/1618-15/page9> та 358 <http://zakon1.rada.gov.ua/laws/show/1618-15/page9> ЦПК України, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Керуючись статтями 354, 355, 357-359 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати заявнику строк до 14 вересня 2015 року для усунення зазначених недоліків заяви.

Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Н.П.Лященко