ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9895/15-ц
провадження № 2/753/5268/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Германенко В.А., в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва, в судовому засіданні по розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про встановлення факту, визнання права користування та зобов»язання відповідача укласти з позивачем договір найму житлового приміщення, третя особа - Дарницький РВ ГУ Державної міграційної служби в м. Києві,

Встановив:

Автоматичний перерозподіл справи на суддю Вовка Є.І. було здійснено 08.12.2015 року.

ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаною заявою в порядку позовного провадження цивільного судочинства щодо встановлення юридичного факту, визнання права користування квартирою, а також щодо зобов»язання відповідача укласти з позивачем договір найму окремої квартири АДРЕСА_1.

З пояснень представника відповідача вбачається, що він зазначив, що вказане Комунальне підприємство (відповідач, якого він представляє) при укладанні договору найму такої окремої квартири, яка на даний час належить територіальній громаді м. Києва (згідно з позовними вимогами), діє від імені територіальної громади м. Києва (згідно з наявними у відповідача делегованими повноваженнями), а отже виконує владні повноваження. З пояснень представника відповідача також вбачається, що він не заперечує, що провадження по справі підлягає закриттю, оскільки за вказаною заявою розглядається спір щодо вимог, які зокрема підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства

У судовому засіданні позивач та його представник огульно заперечували проти закриття провадження у справі, не надавши обгрунтування, в тому числі, правового, щодо своєї позиції.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, вивчивши наявні матеріали, суд встановив, що необхідною передумовою для прийняття рішення про відмову чи задоволення вимог заяви, зокрема є розгляд спору позивача з відповідачем - як суб»єктом владних повноважень щодо вимоги про зобов»язання відповідача укласти з позивачем договір найму окремої квартири АДРЕСА_1, розгляд якого має проводитись за правилами адміністративного судочинства, з урахуванням положень ст.ст.2, 3, 17 КАС України.

Так, ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України встановлено, що: завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ; до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.3 КАС України: справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З положень ст.16 ЦПК України вбачається, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

З положень ст.15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених прав, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства, а відповідно до п.1) ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки суду не пов»язані з порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного,

керуючись ст.205 ЦПК України,

Ухвалив:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про встановлення факту, визнання права користування та зобов»язання відповідача укласти з позивачем договір найму житлового приміщення, третя особа - Дарницький РВ ГУ Державної міграційної служби в м. Києві.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів.

Суддя: