Справа № 500/6672/14-ц
Провадження № 2/500/105/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

за участю сторін: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

прокурора - Воробйової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який уточнила та остаточно просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом 1523/1997/2012 у розмірі 47 004 гривні та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом 2-1748/2005 у розмірі 318 463 гривні 94 копійки, що загалом складає 365 467 гривень 94 копійки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 18.11.2005 року ОСОБА_2 повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання їх неповнолітних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше встановленого мінімуму щомісячно, починаючи з 31.10.2005 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно, а починаючи з 29.12.2017 року стягувати аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше встановленого мінімуму щомісячно, до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Крім цього, на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27.03.2013 року ОСОБА_2 повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання дітей: доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 18.10.2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто до досягнення повноліття ОСОБА_3, потім - на утримання сина ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно, до ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до досягнення повноліття ОСОБА_4.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що згідно розрахунку заборгованості від 28.01.2015 року, виданого відділом ДВС Ренійського районного управління юстиції заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 18.10.2012 року становить суму в розмірі 32283 гривень 77 копійок. Вважає, що у вказаний період сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 318 463 гривень 94 копійок. Також, державним виконавцем відділу ДВС Ренійського районного управління юстиції Одеської області Колєвою С.М. при примусовому виконанні виконавчого документу №1523/1997/2012, виданого 11.04.2013 року Ренійським районним судом було проведено розрахунок заборгованості по аліментам, згідно якого станом на 01.11.2014 року заборгованість по сплаті аліментів складає 27731 гривню 98 копійок. За період з 18.10.2013 року по 01.02.2015 року сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити складає 47004 гривні. Таким чином, позивач вважає, що у зв'язку із виниклою заборгованістю по аліментах, вона має право на стягнення з відповідача ОСОБА_2 неустойки за прострочення

сплати аліментів за виконавчим листом 1523/1997/2012 у розмірі 47004 гривні та неустойки за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом 2-1748/2005 у розмірі 318463 гривні 94 копійки.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, але зазначив щодо необхідності прийняти до уваги матеріальний стан відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що заборгованість по сплаті аліментів виникла в зв'язку з фінансовими труднощами через відсутність постійного заробітку. Пояснив, що протягом тривалого часу має мінливі заробітки, а також допомагає матеріально своїй матері ОСОБА_6, яка знаходиться на пенсії та просить суд зменшити неустойку з урахуванням матеріального стану.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до вимог ст. ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Судом встановлено, що згідно рішення Болградського районного суду Одеської області від 18.11.2005 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивача ОСОБА_1, на утримання їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше встановленого мінімуму щомісячно, починаючи з 31.10.2005 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно, а починаючи з 29.12.2017 року стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше встановленого мінімуму щомісячно, до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вироком Ренійського районного суду Одеської області від 07.04.2010 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 164 КК України, за кваліфікуючими ознаками - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), та призначено покарання у виді 80 часів громадських робіт.

27.03.2013 року рішенням Ренійського районного суду Одеської області з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивача ОСОБА_1, на утримання дітей: доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 18.10.2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто до досягнення повноліття ОСОБА_3, потім- на утримання сина ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, до ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до досягнення повноліття ОСОБА_4.

Згідно розрахунку заборгованості від 28.01.2015 року, виданого відділом ДВС Ренійського районного управління юстиції заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 18.10.2012 року становить суму в розмірі 32283 гривні 77 копійок.

Також, державним виконавцем відділу ДВС Ренійського районного управління юстиції Одеської області Колєвою С.М. при примусовому виконанні виконавчого документу № 1523/1997/2012, виданого 11.04.2013 року Ренійським районним судом було проведено розрахунок заборгованості по аліментам, згідно якого станом на 01.11.2014 року заборгованість по сплаті аліментів складає 27731 гривню 98 копійок.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст.74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197 СК України.

Так, відповідно до ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

За змістом ч.1 ст.196 СК та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 постанови від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми не сплачених аліментів за кожен день прострочення.

Позивач просить стягнути неустойку (пеню) на її користь за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом 1523/1997/2012 у розмірі 47004 гривні та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом 2-1748/2005 у розмірі 318463 гривні 94 копійки, проте, суд не може погодитися із зазначеною сумою неустойки (пені) приймаючи до уваги наступне.

Так, судом встановлено, виходячи зі змісту ст. 196 СК України факт заборгованості відповідача за аліментами й наявність його вини у її виникненні та наявність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно до п. 22 Постанови Пленуму "Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року за № 3, суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Матеріальний стан відповідача на час розгляду даної справи не дає можливості сплатити неустойку в заявленому розмірі, оскільки ОСОБА_2 немає постійного заробітку, протягом тривалого часу працює за наймом і має мінливі заробітки, а також допомагає матеріально своїй матері ОСОБА_6, яка знаходиться на пенсії.

Зазначені обставини визнані сторонами у судовому засіданні та у відповідності до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягають.

Приймаючи таке рішення, судом проведено повний та детальний розрахунок розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 01 жовтня 2014 року у справі №6-149 цс, але на підставі аналізу змісту ч.2 ст.196 СК України та Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року за № 3, з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, який протягом тривалого часу працює лише за наймом (не має постійної роботи), таким чином має лише мінливі заробітки, знаходиться в тяжкому матеріальному становищі та допомагає матеріально своїй матері ОСОБА_6, яка знаходиться на пенсії, а також з урахуванням інших обставин справи в їх сукупності, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, якими є справедливість та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України), суд прийшов до висновку щодо доцільності зменшення суми неустойки (пені) до 20000 гривень.

Згідно ст.88 ЦПК України та ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 158, 197, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.О.Бурнусус