Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1876/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Категорія - спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Доповідач Сукач Т. О.
УХВАЛА

Іменем України

01.10.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Бубличенко В.П.

Дуковського О.Л.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 10 листопада 2014 року і

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 10 листопада 2014 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу. З ОСОБА_4 на користь позивачки стягнуто борг в сумі 75 855,44 грн., з яких 75 440 грн. основного боргу, 415,44 грн. 3 % річних від простроченої суми та 878,55 грн. на відшкодування судових витрат.

Ухвалою від 26.06.2015 року суд залишив без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення.

У апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Зазначає, що суд неповно з'ясував обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку, що сума боргу становить 70 000 грн. На виконання домовленостей вона сплатила за ОСОБА_5 заборгованість перед банком за кредитним договором у сумі 33 000 грн. Рішенням суду порушуються її права, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_4, адвоката Безсмолої О.В., яка підтримували доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обґрунтованість доводів апеляційної скарги у встановлених ст. 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.12.2013 року ОСОБА_4. власноручно написала розписку, в і якій зобов'язувалася повернути борг в сумі 7 340 грн. ОСОБА_3 чи ОСОБА_5 до 30.06.2014 року (а.с.30).

25.12.2013 року відповідачка написала ще одну розписку, в якій зазначено, що вона зобов'язується повернути борг в сумі 70 000 грн. ОСОБА_3 чи ОСОБА_5 до 30.06.2014 року (а.с.29).

У вказаний в розписці термін відповідачка частково повернула гроші позивачці за розпискою від 02.12.2013 року в сумі 1 900 грн. Решту боргу ОСОБА_4. позивачці не повернула.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сумка не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Враховуючи наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що написані 02.12.2013 року і 25.12.2013 року ОСОБА_4 розписки є підтвердженням укладення між ним і позивачкою договору позики.

Не можна визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд не з'ясував дійсний характер правовідносин, які виникли між сторонами.

Посилаючись на те, що між нею та дочкою позивачки ОСОБА_5,яка також вказана у розписці, існувала домовленість згідно якої вона (відповідачка)взяла на себе зобов'язання по погашенню кредитної заборгованості ОСОБА_5 перед банком та була її поручителем за договором позики, сплатила на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором 33 000 грн., відповідачка не надала доказів наявності між сторонами інших правовідносин, у зв'язку з якими відповідачкою були написані розписки.

У зв'язку з тим, що позичальник своєчасно не повернув суму позики, на нього може бути покладена відповідальність за порушення грошового зобов'язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ураховуючи наведене, суд правильно стягнув на користь позивачки суму боргу та 3 % річних від простроченої суми відповідно до положень ст.ст.1046-1048, 625 ЦПК України. Правильність наданого позивачкою розрахунку суми боргу відповідачка не оспорює.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення суд правильно встановив характер правовідносин у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи, на підставі наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування рішення суду, тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313,314,315 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 10 листопада 2014 року залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді