Справа № 539/1055/15-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова С. В.

при секретарі - Яценко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спікафарм» про визнання звільнення з роботи з ініціативи працівника у зв»язку із порушеннями роботодавцем законодавства про працю, стягнення вихідної допомоги, моральної шкоди та заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Спікафарм» про визнання звільнення з роботи з ініціативи працівника у зв»язку із порушеннями роботодавцем законодавства про працю, стягнення вихідної допомоги, моральної шкоди та заробітної плати за час вимушеного прогулу, мотивуючи свій позов тим, що після хвороби з 17.02.2015 року по 24.02.2015 року він звернувся до керівника ТОВ «Спікафарм» із проханням оплатити період тимчасової непрацездатності за наданим ним листком непрацездатності (лікарняним), на що отримав відмову.

У зв»язку з чим, 26.02.2015 року він звернувся до керівника «Спікафарм» із заявою про звільнення його з 26.02.2015 року за згодою сторін. Однак, керівник відмовився звільняти його за згодою сторін, погрожуючи звільнити його за неіснуючий прогул. Ним був відпрацьований робочий день повністю, і в цей день наказ на звільнення не був складений (не був наданий під підпис на ознайомлення, копія наказу на мою вимогу не була надана), йому також не була видана трудова книжка та не виплачений розрахунок при звільненні.

Користуючись своїм правом, відповідно до ст.38 КЗпП, 26.02.2015 року він направив поштою заяву про звільнення у зв»язку із порушенням роботодавцем законодавства про працю, зокрема, це неодноразові порушення відповідача строків виплати заробітної плати, встановлені ст.115 КЗпПУ (не рідше 2-х разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше 7-ми днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата); заробітна плата за час щорічної відпустки (відпускні) виплачувалась пізніше ніж за 3 дні до початку відпустки; не видавався технологічний одяг і взуття, відповідно до ст.163 КЗпПУ, п.4.2 «Інструкції із санітарно-протиепідемічного режиму аптечних закладів»; не оплачувались медичні огляди за рахунок роботодавця, відповідно до п.2 «Порядку проведення обов»язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок. Також, на день звернення до суду трудова книжка йому видана не була і поштове повідомлення про отримання трудової книжки не направлялось.

Позивач ОСОБА_1, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.94), прохає суд : змінити формулювання причини звільнення його з роботи з ТОВ "Спікафарм" та дату звільнення на "звільнений за ст.38 КЗпП України з 26 лютого 2015 року у зв"язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю"; стягнути з відповідача на його користь 7378 гривень 65 копійок вихідної допомоги при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, 1639 гривень 70 копійок заробітної плати за час вимушеного прогулу, 1500 гривень моральної шкоди ; зобов"язати відповідача видати трудову книжку.

В судовому засідання позивач свій позов підтримав, прохав його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала .

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали, докази справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 06.04.2010 року прийнятий на роботу в ТОВ "Спікафарм" на посаду провізора-інтерна аптеки № 301, а з 14.02.2011 року переведений на посаду провізора аптеки № 301. Вищезазначені обставини сторонами не заперечуються також підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.20).

26.02.2015 року позивач до адміністрації ТОВ "Спікафарм" подає заяву про звільнення його з посади провізора з 26.02.2015 року за угодою сторін (а.с.33), а в подальшому, в цей же день, 26.02.2015 року, ОСОБА_1 через Укрпошту направляє до ТОВ "Спікафарм" заяву про звільнення його з посади, у зв"язку із чисельними порушеннями товариством законодавства про працю (порушення порядку призначення та надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, виплата неофіційної зарплати, тощо). При цьому, посилаючись на ст.44 КЗпП України, позивач також просив виплатити йому вихідну допомогу в розмірі трьохмісячного середнього заробітку .

03.03.2015 року ТОВ "Спікафарм" видає наказ № 4 про звільнення ОСОБА_1 провізора аптеки № 301 з 03 березня 2015 року за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (а.с.32).

Відповідно до ч.3 ст.235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов"язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Згідно ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Суд вважає, що формулювання причини та дати звільнення ОСОБА_1 є неправильним, оскільки в судовому засіданні знайшло своє підтвердження невиконання адміністрацією ТОВ "Спікафарм" законодавства про працю.

Так, згідно ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

В порушення вимог ч.1 ст.115 КЗпП України, ТОВ "Спікафарм" в період роботи позивача з 01.03.2011 року по 01.01.2015 року виплачувало останньому заробітну плату лише один раз на місяць, що на думку суду є грубим порушенням вимог трудового законодавства. Вищезазначені обставини підтверджуються відповідними наказами від 16.02.2011 року та 29.12.2014 року "Про строки виплати заробітної плати працівникам" (а.с.78-79).

Крім цього, відповідно до п.4.2. "Інструкції із санітарно-протиепідемічного режиму аптечних закладів", затвердженої наказом МОЗ України № 275 від 15.05.2016 року, технологічний одяг і взуття видаються працівникам у відповідності до чинних норм. Його зміна повинна проводитися не рідше 2 разів на тиждень, а за необхідності частіше. Для цього кожен співробітник повинен бути забезпечений не менш ніж двома комплектами одягу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 протягом його роботи в товаристві з 06.04.2010 року по 26.02.2015 року за власні кошти придбавав технологічний одяг, а не видавався відповідачем, як це передбаченого чинним законодавством, що також визнається судом грубим порушенням трудового законодавства . Факт не видання технологічного одягу адміністрацією товариства сторонами визнається і не оспорюється.

Суд відноситься критично до заперечень відповідача, що вищезазначена Інструкція містить основні вимоги до санітарно-протиепідемічного режиму та особистої гігієни працівників суб"єктів господарювання, що здійснюють виробництво (виготовлення) лікарських засобів в умовах аптеки, оскільки в п.1.2. вказаної Інструкції чітко зазначено, що вона також поширюється на суб"єкти господарювання, що здійснюють роздрібну торгівлю лікарськими засобами, а не лише на ті, які здійснюють виробництво (виготовлення) лікарських засобів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, позивач не надав суду докази того, що він проходив регулярні медичні огляди та такі огляди проводив за власні кошти. Крім цього, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження тієї обставини, що заробітна плата позивачу за час щорічної відпустки (відпускні) виплачувалась пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини, суд, вважає, що слід змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з роботи з ТОВ "Спікафарм" та дату звільнення на "звільнений за ст.38 КЗпП України з 26 лютого 2015 року у зв"язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю". Також відповідно до ст.44 КЗпП України з відповідача на користь позивача слід стягнути трьохмісячний середній заробіток вихідної допомоги при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю в розмірі 7378 гривень 65 копійок. При цьому, перебуваючи в межах позовних вимог, суд погоджується із розрахунком позивача розміру вихідної допомоги (а.с.89).

Крім цього, суд вважає, що внаслідок порушення адміністрацією ТОВ "Спікафарм" законних прав позивача, останньому було завдано моральну шкоду, що виразилось у втраті нормальних життєвих зв"язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи принцип розумності та справедливості, суд оцінює завдавну позивачу моральну шкоди в розмірі 1000 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Разом з цим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу за затримку видачі трудової книжки, оскільки в матеріалах справи маються докази того, що ТОВ "Спікафарм" тричі направляли до ОСОБА_1 листи з повідомленням про те, що йому необхідно з"явитися до головного офісу ТОВ "Спікафарм" для отримання трудової книжки (а.с.34-46). Відповідно не підлягає задоволенню позовна вимога щодо зобов"язання відповідача видати позивачу трудову книжку, оскільки в даному випадку, на думку суду, законні права та інтереси останнього не порушені. Позивач має можливість з"явитись до головного офісу ТОВ "Спікафарм" за отриманням трудової книжки.

При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.38,44, ч.1 ст.115, ч.3 ст.235, 237-1 КЗпП України, п.4.2. "Інструкції із санітарно-протиепідемічного режиму аптечних закладів", затвердженої наказом МОЗ України № 275 від 15.05.2016 року, на підставі ст.ст.10, 15, 60, 61, 88, 212, 213, 214 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спікафарм" - задовольнити частково .

Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з роботи з ТОВ "Спікафарм" та дату звільнення на "звільнений за ст.38 КЗпП України з 26 лютого 2015 року у зв"язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю".

Стягнути з ТОВ "Спікафарм" на користь ОСОБА_1 7378 гривень 65 копійок вихідної допомоги при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю та 1000 гривень моральної шкоди, а всього 8378 гривень 65 копійок .

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ТОВ "Спікафарм" на користь держави судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.

На рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області апеляційна скарга протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Гудков С. В.