Справа № 343/2187/14-ц
Провадження № 22-ц/779/753/2015
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрнафта» в особі Прикарпатського управління бурових робіт, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - начальник Прикарпатського управління бурових робіт Гуць Анатолій Юрійович, про визнання незаконним та скасування наказу від 23.07.2014 року №1105 «Про порушення трудової дисципліни» за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Прикарпатського управління бурових робіт на рішення Долинського районного суду від 25 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Укрнафта» в особі Прикарпатського управління бурових робіт, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - начальник Прикарпатського управління бурових робіт Гуць А.Ю., про визнання незаконним та скасування наказу від 23.07.2014 року №1105 «Про порушення трудової дисципліни».

Рішенням Долинського районного суду від 25 лютого 2015 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Прикарпатського управління бурових робіт ПАТ «Укрнафта» №1105 від 23.07.2014 року «Про порушення трудової дисципліни». Також стягнуто з Прикарпатського управління бурових робіт на користь ОСОБА_2 800,00 грн. витрат на правову допомогу та на користь держави 243,60 грн. судового збору.

На вказане рішення ПАТ «Укрнафта» в особі Прикарпатського управління бурових робіт подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Судом першої інстанції не взято до уваги, що оголошення догани позивачу проведено правомірно, з дотриманням строку та порядку застосування дисциплінарного стягнення. Так, 07.07.2014 року ОСОБА_2 самовільно, не попередивши адміністрацію УБР або безпосереднього керівника, покинув приміщення адмінбудинку та з 13.15 год. до 14.16 год. був відсутній на робочому місці, про що складено відповідний акт. У зв'язку із порушенням трудової дисципліни на підставі доповідної записки наказом №1105 від 23.07.2014 року позивачу оголошено догану. При видачі наказу також враховано, що позивач не надав жодних усних чи письмових пояснень про причини відсутності на робочому місці.

Поза увагою суду залишилась і та обставина, що довідку про причини відсутності в цей період у зв'язку із відібранням пояснень дільничним інспектором Долинського РВ УМВС ОСОБА_4 у службовому автомобілі останнього, позивачу направлено тільки 11.08.2014 року. Крім того, вона підписана особою, яка не була на виїзді, а тільки розглядала зібрані матеріали.

Також не дано судом належної оцінки і поясненням дільничного інспектора, який повідомив про відсутність необхідності у виклику працівників міліції та що час на прийняття заяви та пояснення ОСОБА_2 складав приблизно 15 хв.

З цих підстав апелянт просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 доводів скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Гуць А.Ю. в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає розгляду справи в його відсутності.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем перед винесенням наказу про застосування догани не було повно проведено розслідування цього порушення, не зібрано достатніх доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку, не з'ясовано причин поважності відсутності його на робочому місці та не враховано обставин, за яких вчинено проступок, вину працівника. Тому наказ №1105 від 23.07.2014 року «Про порушення трудової дисципліни» є незаконним і підлягає скасуванню.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 07.07. 2014 року заступником начальника з ОП,У і ПБ - начальником відділу ОСОБА_5,

начальником відділу кадрів ОСОБА_6, юрисконсультом ОСОБА_7 складений акт, про те, що інженер першої категорії ОП І ПБ ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці з 13.15 год. до 14.16 год. (а.с.7).

У зв'язку із цим позивачу було запропоновано надати пояснення щодо причин відсутності на робочому місці, однак такий відмовився. Наведена обставина підтверджується відповідним актом (а.с. 8).

23.07.2014 року у своїй службовій записці заступник начальника з ОП, Е і ПБ - начальник відділу ОСОБА_5 повідомив начальника Прикарпатського УБР щодо відсутності ОСОБА_2 на робочому місці 07.07.2014 року та запропонував за результатами роботи в липні 2014 року оголосити останньому догану (а.с.81).

Судом з'ясовано, що наказом №1105 від 23.07.2014 року «Про порушення трудової дисципліни» інженеру з охорони праці та пожежної безпеки І категорії відділу ОП, Е Та ПБ ОСОБА_2 оголошено догану за порушення трудової дисципліни - відсутність на робочому місці без поважних причин (а.с.6).

Зі змісту даного наказу вбачається, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення є доповідна записка ОСОБА_5 від 23.07.2014 року, акт про відсутність ОСОБА_2 на робочому місці та акт про відмову від надання письмових пояснень.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За положеннями цих норм закону підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Закон не вимагає, щоб таке порушення обов'язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення. Водночас вина як одна з ознак порушення трудової дисципліни є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що у зв'язку із неодноразовою відмовою начальника відділу ОСОБА_5 у наданні дублікату ключа від службового кабінету, він 07.07.2014 року звернувся в Долинський РВ УМВС України з приводу зловживання ОСОБА_5 службового становища та перевищення службових повноважень. Оскільки юрисконсульт Прикарпатського УБР заборонив надавати письмові пояснення у службовому приміщенні, він змушений був тимчасово залишити своє робоче місце, відлучився з працівниками міліції до їх службового автомобіля, що знаходився біля будівлі управління, де і давав відповідні пояснення. А тому враховуючи, що він був відсутній на робочому місці з поважних причин просив визнати незаконним та скасувати наказ про оголошення догани.

Як вбачається із листа Долинського РВ УМВС України №6850 від 11.08.2014 року ОСОБА_2 в період часу з 13.15 год. по 14.16 год. знаходився в службовому автомобілі марки «ВАЗ 21093» д.н.з. 02-33, поблизу адміністративної будівлі Прикарпатського УБР у зв'язку із відібранням в нього дільничним інспектором міліції ОСОБА_4 заяви та пояснення. Це зумовлено тим, що службовими особами УБР було відмовлено в наданні приміщення з метою проведення вказаних дій (а.с.17).

Дана обставина підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, яким суд дав належну правову оцінку.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_2 07.07.2014 року з 13.15 год. по 14.16 год. з поважних причин був відсутній на робочому місці та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Доводи апелянта щодо відсутності у необхідності виклику позивачем працівників міліції не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог законодавства кожна особа має право на звернення до органів внутрішніх справ із заявою про захист їх прав, свобод, законних інтересів.

Аналогічно не заслуговують на увагу також і посилання апелянта про те, що для прийняття заяви та дачі пояснення ОСОБА_2 достатньо було 15 хв., про що ствердив свідок ОСОБА_4

Положеннями Закону України «Про міліцію», Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 року №940 не передбачено час, протягом якого відбирається заява та відповідне пояснення. Крім того, пояснення свідка ОСОБА_4 не містять об'єктивних даних щодо здійснення ним вказаних процесуальних дій і зайнятості відповідно в зв'язку із цим позивача саме 15 хв.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Прикарпатського управління бурових робіт відхилити, а рішення Долинського районного суду від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук