16.09.2015 Єдиний унікальний номер 521/3814/15-ц
16 вересня 2015 рокум. ДніпропетровськСправа № 521/3814/15-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою заступника військового прокурора Дніпропетровського гарнізону, який діє в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України в особі 19 окремого мостового загону Державної спеціальної служби транспорту та 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,
У березні 2015 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою, у якій просить: стягнути з відповідача на користь 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту фактичні витрати, пов`язані з його грошовим забезпеченням у вищому навчальному закладі, у сумі 5 550,78 грн.; стягнути з відповідача на користь 19 окремого мостового загону Державної спеціальної служби транспорту фактичні витрати, пов`язані з його продовольчим забезпеченням у вищому навчальному закладі, у сумі 8 755,28 грн., речовим забезпеченням у сумі 1 973,21 грн. та медичним забезпеченням у сумі 35,55 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 23.09.2008р. відповідно до Положення про проходження служби у Державній спеціальній службі транспорту, затвердженого Указом Президента України від 03.02.2009р. № 60/2009, між Міністерством транспорту та зв`язку України в особі Державної спеціальної служби транспорту та відповідачем було укладено контракт про проходження військової служби на посадах офіцерського складу на 5 років.
12.03.2014р. наведений контракт достроково розірвано у зв`язку з систематичним невиконанням його умов відповідачем та останнього виключено зі списків особового складу військової частини.
Відтак, невиконання відповідачем як військовослужбовцем Державної спеціальної служби транспорту умов укладеного з ним контракту про проходження військової служби у вказаному органі виконавчої влади та його структурних підрозділах завдало економічної шкоди інтересам держави у вигляді витрачених бюджетних коштів на навчання відповідача.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.06.2015р. справа передана за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, а ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2015р. прийнята до провадження суддею Нижним А.В.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
Відповідач з 19.07.2005р. по 26.06.2009р. був курсантом кафедри військової підготовки Державної спеціальної служби транспорту Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка Лазаряна.
23.09.2008р. відповідно до Положення про проходження служби у Державній спеціальній службі транспорту, затвердженого Указом Президента України від 03.02.2009р. № 60/2009, між Міністерством транспорту та зв`язку України в особі Державної спеціальної служби транспорту та ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження військової служби на посадах офіцерського складу на 5 років, з 26.06.2009р. до 25.06.2014р. (а.с.7).
12.03.2014р. на підставі п. «и» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту вищевказаний контракт достроково розірвано та наказом № 48 від 12.03.2014р. ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту (а.с.8).
Відповідно до п.10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
З аналізу п.10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вбачається, що Міністерство інфраструктури України, як центральний орган виконавчої влади, в особі 19 окремого мостового загону Державної спеціальної служби транспорту та 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту є належним позивачем у справах про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням відповідача як курсанта ВПС ДССТ ДНУЗТ.
Відповідно до п.3 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 964 від 12.07.2006 року, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Як вбачається з долучених до позову розрахунків, за період повного державного забезпечення відповідача державою було вчинено наступні витрати: витрати на грошове забезпечення 5 550,78 грн.; витрати на продовольче забезпечення 8 755,28 грн.; витрати на речове забезпечення 1 973,21 грн.; витрати на медичне забезпечення 35,55 грн., а всього 16 314,82 грн. (а.с.9-14).
Відповідач всупереч положенням статті 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог.
З огляду на вищевказане, суд доходить висновку, що позивачем доведено ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог, та враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явися та заперечень щодо позову не надав, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України, суд,
Позов заступника військового прокурора Дніпропетровського гарнізону, який діє в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України в особі 19 окремого мостового загону Державної спеціальної служби транспорту та 26 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Зазначена апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст.223 ЦПК України.
СуддяА.В. Нижний