У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Чара» про стягнення боргу за касаційною скаргою приватного підприємства «Чара» на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2007 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення власника приватного підприємства «Чара» (далі - ПП «Чара») - ОСОБА_5, від 19 лютого 1999 року їй надано дозвіл на залучення особистих коштів у розмірі 1 452 833 грн на умовах позики. На виконання вказаного рішення 2 березня 1999 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого вона зобов'язалась передати до каси підприємства грошові кошти окремими частинами в період з 2 березня 1999 року до 31 грудня 2001 року. Вона свої зобов'язання за договором позики виконала та внесла вказані кошти до каси підприємства, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткових касових ордерів за підписами касира та головного бухгалтера, скріпленими печатками підприємства. 5 квітня 2006 року ОСОБА_5 подарувала корпоративні права підприємства ОСОБА_6 У 2007 році вона звернулась до нового власника підприємства з проханням повернути позику, однак їй було відмовлено.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ПП «Чара» на її користь борг за договором позики в розмірі 1 452 833 грн та 3 441 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 17 червня 2015 року, позов ОСОБА_4 задовольнити. Стягнути з ПП «Чара» на користь ОСОБА_4 борг за договором позики в розмірі 1 452 833 грн та 3 441 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

У касаційній скарзі ПП «Чара» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до іншого суду першої інстанції не в Донецькій області.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що згідно з рішенням засновника ПП «Чара» від 19 лютого 1999 року, яке в судовому порядку недійсним не визнано, та з урахуванням положень Статуту цього підприємства щодо прав та обов'язків засновника і директора (пп. 3.1 - 3.3, 3.5.1) ПП «Чара» отримало від ОСОБА_4 у позику грошові кошти в розмірі 1 452 833 грн, що підтверджено договором позики від 2 березня 1999 року на умовах довгострокового договору з правом вимоги у будь-який час і прибутковими касовими ордерами за період з 2 лютого 1999 року до 31 грудня 2001 року.

Зазначений договір позики недійсним не визнаний. При цьому позичальник на вимогу позикодавця у 2007 році позику не повернув, тому, вірно застосувавши норми ст. ст. 165, 374 ЦК УРСР, суди правомірно стягнули позику на користь позивача.

Крім того, доводи касаційної скарги також стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Чара» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта