1 Справа № 335/1648/14-ц 2/335/33/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Зубович А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, треті особи: орган опіки та піклуванні районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, орган опіки та піклуванні районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району, орган опіки та піклуванні районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкування з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею (а.с.13).

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав (а.с. 53).

Ухвалою суду від 02.04.2014 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1

ОСОБА_1 у своєму позові вказує, що 21.04.2007 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2. Від шлюбу вони мають доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2007 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки, які він сумлінно сплачує.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2009 року між ним та ОСОБА_2 розірвано.

З ОСОБА_2 він не дійшов згоди щодо можливості виховання та спілкування з дитиною. Тому 03.10.2007 року опікунською радою Хортицької районної адміністрації м. Запоріжжя було винесено постанову (протокол №11) про порядок спілкування з малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак відповідачка почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Фактично з моменту розлучення, у нього з відповідачкою почалися непорозуміння щодо його участі у вихованні доньки, її відвідування, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідачки стосовно неможливості його нормального спілкування з донькою.

Всі його намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір, призводили лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з донькою.

Він любить свою донько, хоче особисто спілкуватися з нею, і як батько, має на це право. ОСОБА_2 відмовляється укласти з ним договір про виконання ним батьківських прав щодо доньки, чим порушує його права.

Він вживав всіх необхідних заходів, щоб вирішити питання про участь у вихованні доньки без залучення органів державної влади, але відповідачка перешкоджає у спілкуванні з донькою.

Вважає, що виховання дитини належить до найважливіших питань життя сім'ї. Свій обов'язок щодо вихованні дитини він має можливість повноцінно виконати, лише за умови безпосереднього спілкування з нею щотижня, на протязі декількох днів.

Н підставі викладеного ОСОБА_1 просить:

1. Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з їхньою донькою, ОСОБА_3 та визначити такі способи його участі у вихованні дитини:

- побачення п'ять разів на тиждень: з понеділка по п'ятницю з 15-00 год. до 18-00 год. за місцем навчання доньки або за місцем її проживання, перебування;

- спільний відпочинок: першу половину літніх канікул дитин проводить з батьком;

- необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою;

- у разі, якщо світкові дні припадають на день його побачення з донькою або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком;

- в день його побачення з донькою він має право забирати доньку з дому/школи особисто.

2. Зобов'язати ОСОБА_2 за два дні до дня його зустрічі з донькою надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

3. Стягнути з відповідачки на його користь судовий збір.

ОСОБА_2 у своєму зустрічному позові вказує, що з ОСОБА_1 була знайома з 2004 року. Коли вона дізналась що вагітна, повідомила про це ОСОБА_4 і він зник на 6 місяців. Після цього він раптово з'явився та 21.04.2007 року вони зареєстрували шлюб. Після одруження вони 2 тижні разом проживали у її батьків за адресою АДРЕСА_1, після чого ОСОБА_1 знову пішов.

08.06.2007 року у них народилась донька ОСОБА_3. Про народження доньки ОСОБА_1 дізнався від її молодшого брата. Після народження дитини ОСОБА_1 з'явився у неї дома з її друзями, після чого знов зник.

30.06.2007 року вона подала до Хортицького районного суду м. Запоріжжя позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Про це дізнався ОСОБА_1, після чого від нього по телефону в її адресу та адресу її батьків та дитини почали надходити погрози. Він постійно принижував її виражався нецензурно, погрожував. 27.12.2007 року ОСОБА_1 приїхав на роботу до її батька та почав погрожувати, говорити, що підстереже її з дитиною та скаліче. З цього приводу 07.01.2008 року вона змушена була звернутися до органів міліції, так як почала побоюватись за себе та здоров'я дитини. Спроби переконати ОСОБА_1 у тому, що його поведінка негативно вплине саме на дитину, ні до чого не привели.

Згідно рішення суду з ОСОБА_1 на утримання дитини та її утримання до досягнення дитиною трьох років було стягнуто аліменти у розмірі 519 грн.. Перший рік він намагався ухилятися від їх сплати, та почав сплачувати тільки після втручання ВДВС Ленінського ЗМУЮ. Після того, як дитині виповнилось 3 роки, аліменти, які сплачував ОСОБА_1, склали 235 грн..

З моменту тих подій і по цей час ОСОБА_1 доньку не бачив. Крім стягнених аліментів, які відповідач платив невчасно, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавився життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі.

З кінця 2010 року вона почала проживати однією сім'єю у цивільному шлюбі з іншим чоловіком - ОСОБА_5, якого її донька на теперішній час знає як свого батька, він виховує її, турбується про неї, ставиться, як до своєї доньки, утримує її. Спілкування з іншим незнайомим чоловіком заподіє її донці психологічної травми, оскільки дитина у віці менше ніж 7 років не зможе усвідомити, як може з'явитися інший батько, коли батько, якого дівчина знає та любить, та якій піклується про неї, вже у дівчини є.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просить позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Зустрічний позов не визнав. Вважає зустрічні позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнала. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Зустрічний позов підтримала, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.04.2007 року Запорізьким відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у запорізькій області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Під час шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-а, 6).

Нетривалий час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали за адресою АДРЕСА_1. Через розбіжність поглядів на життя, конфліктні ситуації, спільне проживання було припинено. ОСОБА_2 з донькою залишилася проживати за вказаною адресою. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2009 року, шлюб між ними було розірвано (а.с.4).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2007 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 235 грн. щомісяця до досягнення донькою повноліття та на утримання ОСОБА_2, у розмірі 284 грн. щомісяця до досягнення донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку (а.с.5).

03.10.2007 року за заявою ОСОБА_1 опікунською радою Хортицької районної адміністрації м. Запоріжжя було винесено постанову (протокол №11) про порядок спілкування з малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Як вбачається з листа Ленінського ВДВС ЗМУЮ від 13.05.2014 року №14573, у Ленінському ВДВС ЗМУЮ немає відкритих виконавчих проваджень у відношенні боржника ОСОБА_1 (а.с.74).

На теперішній час ОСОБА_2 зареєстрована та проживає разом з донькою іншими членами родини за адресою АДРЕСА_2.

ОСОБА_1. мешкає за адресою АДРЕСА_3.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безпосереднє спілкування між собою, крім випадків коли таке право обмежено законом.

Відповідно до ч.ч.1 -3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до змісту ч.2 ст.15 Закону України „Про охорону дитинства", батьки. Які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в храмі Іоанна-Богослова на посаді штатного церковного службовця, заборгованості по аліментам не має.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснював, що не бажав надсилати або передавати щось для дитини через інших осіб, оскільки вважав, що передане ним, дитиною отримано не буде. Він бажав самостійно спілкуватися з дитиною, але через перешкоди матері у спілкуванні з дитиною, з нею не бачився та про її потреби не знав.

Як вбачається до психолого-педагогічної характеристики ДНЗ №146 від 07.05.2014 року №12 на малолітню ОСОБА_3, за спостереженнями вихователів та педагогічних працівників, в умовах дошкільного навчального закладу дівчинка спілкувалась та будувала родинні взаємовідносини лише з матір'ю ОСОБА_2 та її цивільним чоловіком ОСОБА_5, які цікавились умовами навчання та виховання дівчинки, спілкувались з вихователями та адміністрацією дошкільного закладу, приводили та забирали дівчинку з дитячого садку (а.с.76).

Як вбачається з інформації Запорізької загальноосвітньої школи №72 від 09.09.2014 року №07-09/167, до кінця серпня 2014 року ОСОБА_1 в школі не з'являвся, з вчителями не спілкувався. Починаючи з 2014-2015 навчального року, батько відвідує школу, спілкується з класним керівником, адміністрацією шкоди та практичним психологом, цікавиться життям дитин, її досягненнями. У спілкування толерантний, інтерес до дитини опосередкований, через інших осіб. Малолітня ОСОБА_3 після уроків залишається у групі подовженого дня, найчастіше її забирає мати, інколи бабуся, дідусь або подруга матері (а.с.171).

Разом з тим, відповідно до думки спеціаліста - завідувача кафедри практичної психології Запорізького національного університету, кандидата психологічних наук, доцента ОСОБА_7, спілкування з ОСОБА_1, якого малолітня ОСОБА_3 ніколи на бачила і який сам не претендував на спілкування з нею, буде психотравмуючим і зруйнує сприйняття нею своєї родини та свого місця в сімейних взаємовідносинах. Враховуючи наявні проблеми зі станом здоров'я дитини, емоційний стрес, отриманий нею внаслідок надходження інформації про те, що її батьком є ОСОБА_1, викличе порушення фізичного здоров'я дитини. На думку психолога, оптимальним віком для повідомлення дитини про її рідного батька є 11 - 12 років, ідеальним - 13 - 14 років (а.с.130).

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району як органу опіки та піклування від 02.02.2015 року №01-10/0042, доцільним визначити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_3: один раз на тиждень у вихідний день (субота або неділя) протягом двох годин в присутності матері за попередньою домовленістю з нею з дотриманням режиму дня та харчування дитини (а.с.204).

Право на спілкування з дитиною належить до особистих немайнових прав батьків, про що прямо зазначає закон, тому враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, а саме: зобов'язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з їх донькою, ОСОБА_3 та визначити такий спосіб його участі у вихованні дитини: один раз на тиждень у вихідний день (субота або неділя) протягом двох годин в присутності ОСОБА_2 за попередньою домовленістю з нею, з дотриманням режиму дня та харчування дитини.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_2, суд виходить з наступного.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Проте у своїх поясненнях, ОСОБА_1 вказує, що він бажав самостійно спілкуватися з дитиною, але через перешкоди матері у спілкуванні з дитиною, з нею не бачився та про її потреби не знав. Його пояснення, на думку суду, підтверджуються зокрема, відсутністю заборгованості по аліментам у ОСОБА_4, постановою опікунської ради Хортицької районної адміністрації м. Запоріжжя 03.10.2007 року за заявою ОСОБА_1 про порядок спілкування з малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, постановою Хортицького РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області від 09.01.2008 року про відмову в порушення кримінальної справи за заявою ОСОБА_2.

Крім того, відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району як органу опіки та піклування, не доцільно позбавляти батьківський прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.150).

Разом з тим, суд не приймає до уваги показання свідків допитаних за клопотанням ОСОБА_2 - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, які, кожен окремо, підтвердили факти викладені у зустрічній позовній заяві, так як вони спростовуються іншими, наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності і не дають законних підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Враховуючи викладене, зустрічні позовні вимоги суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 141,157,159 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 62, 209, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з їх донькою, ОСОБА_3 та визначити такий спосіб його участі у вихованні дитини: один раз на тиждень у вихідний день (субота або неділя) протягом двох годин в присутності ОСОБА_2 за попередньою домовленістю з нею, з дотриманням режиму дня та харчування дитини.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.В. Воробйов