У х в а л а

4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Романюка Я.М.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 2 квітня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 29 квітня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Екоінвестбуд», про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 2 квітня

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову, постановлено: у рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Екоінвестбуд» перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 12 квітня 2007 року в сумі 178 млн 39 тис. 721 грн 99 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 2 лютого 2011 року шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на земельні ділянки площами 1,2245 га та 2,2036 га відповідно, які розташовані в с. Чайки, Києво-Святошинського району Київської області. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в справі за його касаційною скаргою на рішення апеляційного суду.

ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалу суду касаційної інстанції, а рішення суду першої інстанції - залишити в силі, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 19, 24 Закону України «Про іпотеку», статей 513, 516, 517 ЦК України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 28 березня, 24 жовтня 2012 року, 23 липня, 3 вересня 2014 року, 18 березня 2015 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що через неналежне виконання відповідачем свого основного зобов'язання за кредитним договором, позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Висновок місцевого суду про те, що позивачем не доведено його права на отримання спірного майна у власність є помилковим, оскільки позивачем надана суду нотаріально засвідчена копія договору купівлі-продажу прав вимоги на підтвердження своїх вимог.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2012 року суд касаційної інстанції, виходив з того, що між банком та приватним підприємством було підписано ряд договорів про внесення змін та доповнень без належної на те згоди іпотекодавця, які істотно змінили умови іпотечного договору та термін його дії, що є порушенням вимог статті 559 ЦК України та статті 19 Закону України «Про іпотеку». Якщо кредитор не довів до відома майнового поручителя про зміну умов кредитного договору та не одержав його згоди на продовження іпотечного договору на нових умовах, пов'язаних зі збільшенням його відповідальності та строк дії майнової поруки, то дія договору іпотеки припиняється згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку»;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2012 року суд касаційної інстанції керувався тим, що суди належним чином не перевірили в якому порядку перейшло право вимоги до позивача та чи уступав банк поручителю свої права кредитора, які ґрунтуються на кредитній угоді з боржником;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2014 року касаційний суд виходив з того, що вирішуючи спір, суди не звернули уваги на те, що у разі наявності нотаріально завіреного договору забезпечення кредиту (іпотеки, застави) на виконання припису частини першої статті 513 ЦК України додатково укладається договір відступлення права вимоги заставодержателя або іпотекодержателя за відповідним договором забезпечення;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 вересня 2014 року суд касаційної інстанції керувався тим, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи, з урахуванням положень про належність і допустимість доказів, які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або, які судом першої інстанції досліджувались з порушенням установленого порядку;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року касаційний суд виходив з того, що в порушення процесуальних норм суд не врахував розмір наявної заборгованості, не перевірив фактичних обставин справи, не з'ясував доводів апеляційної скарги, не перевірив чи виконане судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором та дійшов передчасного висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке просить переглянути заявник, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Екоінвестбуд», про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 2 квітня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Я.М. Романюк
В.М. Сімоненко