АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

08 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року,

встановила:

28 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати бездіяльність відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві ( далі - ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві), що полягає у не знятті арешту зі всього майна ОСОБА_1 неправомірною та зобов'язати ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_1, який був накладений ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві постановою від 05 липня 2012 року про відкриття виконавчого провадження № 33245210 по виконанню виконавчого листа №2-2461/11 від 05 вересня 2011 р.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року скаргу задоволено.

Визнано бездіяльність ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві щодо не зняття арешту з усього майна ОСОБА_1 неправомірною. Зобов`язано ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві зняти арешт з усього майна, що належить ОСОБА_1, який був накладений постановою ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження ВП № 33245210 від 05 липня 2012 року, згідно виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2-2461/11, виданого 05 вересня 2011 року.

В апеляційній скарзі представник ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Компанець Р.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги.

Свої доводи мотивує тим, що вжиті державним виконавцем заходи, спрямовані на примусове виконання рішення суду, було вчинено у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив із того, що при винесенні постанови від 20 квітня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві не вирішено питання щодо зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна боржника.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки такий не ґрунтується на матеріалах справи, нормах матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві перебувало на виконанні виконавче провадження №33245210 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» суми боргу в розмірі 51 986,26 грн. У межах цього провадження було накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с.8-9).

20 квітня 2015 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.11).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що норми вказаної статті передбачають закінчення виконавчого провадження зі зняттям арешту у випадку повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, а не у випадку повернення виконавчого документа стягувачу, як зазначено у постанові від 20 квітня 2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення скаргита постановив ухвалу з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин постановлена судом ухвала не може вважатись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22 -ц/796/13409/2015

Головуючий у суді першої інстанції: П`ятничук В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.