Справа № 678/372/15-ц
Провадження 2-678-430/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року. Летичівський районний суд

Хмельницької області

у складі головуючої судді Курнос С.О.

при секретарі Іськової Т.Л., Хмари Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Летичів справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_2 1129грн.06коп. у відшкодування їй матеріальної шкоди та 10000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, заподіяних внаслідок ДТП 29.08.2015року, яка сталася з його вини.

При цьому, позивачка зазначає, що 29.08.2015року біля 18год. 15хв. на вул. Гарника Сергія в с. Лисогірка Летичівського району, ОСОБА_3, керуючи авитомобілем «Opel Vivaro» д/н ВХ 9930ВІ в порушення п. 13.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, після чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль ВАЗ 21013, д/н. 618-19 ВІ під її керуванням, крім того під час удару в її автомобілі знаходились пасажири серед яких була її малолітня донька ОСОБА_4.

Постановою Летичівського районного суду від 29.09.2015р. відповідача було притягнуто до адміністртаивної відповідальності по ст. 124 КУпАП.

Після ДТП її дочка ОСОБА_5 стала не спокійною, не спить, що стало причиною звернення до Летичівської ЦРЛ, де їй поставлено діагноз антено-невротичний синдром. На лікування вона витратила 1129грн.06коп. Крім того, вона і її дочка отримали моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, в її приниженні перед односельчанами, в порушенні щодо неї нормальних життєвих відносин, що привели до негативних наслідків, переживаннях її та переживань її родини щодо її здоровя та здоровя її дочки, витрачання коштів на лікування її та її дочки, вона з дочкою перебувають у стані морального пригнічення, порушився нормальний ритм її життя.

В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала, з наведених в заяві підстав.

Відповідач вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачка надала накладні, в яких відсутні докази про оплату зазначених в них лікіків та чеки, де і в накладних і чеках зазначені ліки, які застосовуються при лікуванні простудних чи інших захворювань. Крім того, позивачка звернулась до лікарні через кілька днів після ДТП і відсутні будь-які докази, що її звернення повязані з ДТП.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом і якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особа, яка завдала шкоду внаслідок використання джерела підвищеної небезпеки, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У п. 4 Постанови № 4 від 01.03.2013року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розснив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причиний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода може полягати, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовому засіданні встановлено, 29.08.2015року біля 18год. 15хв. на вул. С. Гарника в с. Лисогірка Летичівського району, ОСОБА_3, керуючи власним автомобілем «Opel Vivaro» д/н ВХ 9930ВІ в порушення п. 13.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, після чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль ВАЗ 21013 д/н. 618-19 ВІ під керуванням позивачки ОСОБА_1 і під час удару в автомобілі останньої знаходились пасажири серед яких на задньому пасажирському сидінні за водієм, на руках дорослої пасажирки, сиділа малолітня донька ОСОБА_4 і, що постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 29.09.2015р. відповідача було притягнуто до адміністртаивної відповідальності по ст. 124 КУпАП, що є підтвердженням його неправомірних дій, але ні у протоколі про адміністративне правопорушення ні у постанові не встановлено про заподіяння шкоди здоровю учасникам ДТП чи їх пасажирам.

У підтвердження заподіяння матеріальної шкоди позивачка надала чеки та накладні про придбання ліків, серед яких, як вона пояснила, є ліки для лікування простудних захворювань та захворювань шлунково-кишечного тракту дитини.

Позивачка надала ксерокопії з амбулаторної картки про звернення до невролога: її і дитини - 03.09.2015року; дитини - 23.09.2015року; довідку № 428, без дати, про перебування дитини на амбулаторному лікуванні з 09 по 21 вересня 2015року у дитячій міській поліклініці м. Москви; але не надала суду докази, яка саме шкода здоровю дитини і її завдана та що вона завдана при ДТП, тобто, що між неправомірними діями відповідача і шкодою є безпосередній причиний звязок, де таким доказом може бути висновок судово-медичної експертизи.

Відповідно, відсутні докази у підтвердження вимог позивачки про заподіяння моральної шкоди, яка полягає у її переживаннях, та переживаннях її родини, щодо здоровя її і дитини та витрачання коштів на придбання ліків, в порушенні ритму її життя.

Аналізуючи встановлені обставини справи, докази, їх юридичну оцінку суд приходить до висновку, що вимоги не доведені і тому у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного, 1166, 1167, 1187, керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 212, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП залишити без задоволення із-за недоведеності вимог.

На рішення може бути подана апеляція протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були при його проголошенні, -протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуюча