Справа № 460/2599/13 Головуючий у 1 інстанції: Тесля Б.І.
Провадження № 22-ц/783/1091/15 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Курій Н.М.,

суддів: Мельничук О.Я., Копняк С.М.,

за секретаря Куцика І.Б.,

з участю представника Садівничого товариства "Явір-1" - Кожан-Юрдиги О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Садівничого товариства "Явір-1" на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Садівничого товариства "Явір-1" про визнання незаконним та скасування рішення Садівничого товариства "Явір-1" та зобов'язання до вчинення дій та зустрічним позовом Садівничого товариства "Явір-1" до ОСОБА_3 про виконання рішення правління Садівничого товариства "Явір-1" та зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

10 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом, який у подальшому уточнив, до Садівничого товариства "Явір-1" про визнання незаконним та скасування рішення СТ "Явір-1" від 12 січня 2013 року в частині зобов'язання його демонтувати каналізаційні труби, встановлення безстрокового, безоплатного земельного сервітуту стосовно земельної ділянки СТ "Явір-1" для водовідведення дощових, поверхневих, ґрунтових та талих вод, зобов'язання СТ "Явір-1" повернути металеву трубу, зобов'язання СТ "Явір-1" привести колектор № 2 до попереднього стану, зобов'язання СТ "Явір-1" розблокувати водовідвідну трубу, встановлення безстрокового, безоплатного земельного сервітуту стосовно земельної ділянки СТ "Явір-1" для прокладення та експлуатації лінії електропередач, зобов'язання СТ "Явір-1" заключити договір на оплату за спожиту електроенергію, зобов'язання СТ "Явір-1" привести дорогу до попереднього стану, зобов'язання СТ "Явір-1" не чинити перешкоди в укріпленні фундаменту, зобов'язання СТ "Явір-1" провести ремонт дороги з організацією водовідведення, демонтаж дерев'яної конструкції та стягнення на відшкодування 25000,00 грн. моральної шкоди.

Свій позов обґрунтовував ти, що він з 1988 року є членом садівничого товариства "Явір-1". Йому як члену товариства було виділено земельну ділянку площею 0,0460 га. для ведення садівництва, на якій він побудував дачний будинок та господарські споруди, які належать йому на праві приватної власності. Так як його земельна ділянка знаходиться на схилі, то він, побоюючись підтоплення його будинку, проклав відповідну трубу для стікання ґрунтових та дощових вод, перша з яких проходила під цокольним приміщенням його будинку під дорогою загального користування до відповідної канави, інша з паркану ділянки до тієї ж канави, що жодним чином не порушує прав чи інтересів інших громадян. Проте, взимку 2013 року почалося так зване поглиблення відповідної канави, що призвело до перекриття стікання ґрунтових, поверхневих та дощових вод, що спричинило підняття в загальному рівня ґрунтових вод та затоплення цокольного приміщення його будинку та створює небезпеку для зсуву будинку. На неодноразові його прохання розблокувати трубу для стікання вод, правління СТ "Явір-1" не реагувало, а навпаки, при обстеженні земельної ділянки прийняло рішення про порушення ним санітарних норм при прокладанні згаданої вище труби та зобов'язання його усунути дані порушення та демонтувати з огорожі каналізаційні труби, з чим він категорично не був згідний, оскільки дане обстеження проводилося без його участі та тим, що у його огорожі немає жодних каналізаційних труб. Посилався позивач також на те, що правління СТ "Явір-1" самовільно демонтувало дану трубу без-будь яких дозволів власника земельної ділянки, при цьому, пошкодивши дорогу загального користування, внаслідок чого з боку вул. Низинної виникли тріщини і послабився фундамент бетонної огорожі його земельної ділянки. Крім цього, за невиконання рішення про демонтаж каналізаційних труб його було виключено із членів товариства, в результаті чого з ним не укладено договору на постачання електричної енергії, хоча товариством йому було видано технічні умови на приєднання електроустановки до електричних мереж СТ "Явір-1".

До початку розгляду справи по суті, відповідач - СТ "Явір-1" пред'явило зустрічний позов про зобов'язання ОСОБА_3 за власний кошт демонтувати частину огорожі; зобов'язання ОСОБА_3 виконати рішення правління СТ "Явір-1" від 01 червня 2013 року, зобов'язання ОСОБА_3 за власний кошт привести садовий будинок до вимог будівельних, санітарних, протипожежних норм; зобов'язання ОСОБА_3 відновити стан дороги загального користування до меж, які існували до порушення прав СТ "Явір-1", тобто меж зазначених у державному акті про право приватної власності на землю; зобов'язання ОСОБА_3 за власний кошт привести дорогу загального користування у попередній стан, що існував до встановлення ним каналізаційних труб та провести ремонт дороги та стягнення на відшкодування 5000,00 грн. моральної шкоди.

Зустрічний позов товариство обґрунтовувало тим, що ОСОБА_3, порушуючи норми чинного законодавства України, при будівництві свого житлового будинку порушив відстань від будинку до сусідньої земельної ділянки, відстань від будинку до дороги загального користування, збудував огорожу, яка не відповідає вимогам нормативних актів. Також ОСОБА_3 незаконно збільшив площу своєї земельної ділянки за рахунок дороги загального користування на 0,0015 га., тобто самовільно захопив частину дороги загального користування.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року первісний позов задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням суду першої інстанції визнано незаконним та скасовано рішення СТ "Явір-1" від 12 січня 2013 року в частині третього питання порядку денного пункту "Г", визнано незаконним та скасовано рішення СТ "Явір-1" від 01 червня 2013 року в їхніх частинах щодо порушення ОСОБА_3 санітарних норм та правил при проведенні каналізації до дачного будинку НОМЕР_1 та зобов'язання ОСОБА_3 демонтувати з фундаменту огорожі каналізаційні труби; визнано незаконним та скасовано рішення правління СТ "Явір-1" від 03 серпня 2013 року "Про розгляд питання про заключення договорів про користування майном та послугами СТ "Явір-1" в частині 1 виконання рішення правління СТ "Явір-1" від 12 січня 2013 року, а саме демонтажу з огорожі каналізаційної труби; зобов'язано СТ "Явір-1" не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою, площею 0,0460 га., яка розташована на території СТ "Явір-1" та призначена для ведення садівництва, яка належить йому на праві приватної власності та не чинити йому перешкод в облаштуванні водовідвідної труби, по якій стікають дощові води, та не чинити перешкоди в розблокуванні водовідвідної труби, по якій стікають ґрунтові та талі води з земельної ділянки НОМЕР_1 в СТ "Явір-1" в с. Кожичі Яворівського району Львівської області.

Рішення суду оскаржило Садівниче товариство "Явір-1". В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи первісний позов частково та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, не врахував положення статуту СТ "Явір-1" та положення Правил внутрішнього розпорядку, які є обов'язковими для сторін. Судом першої інстанції, на думку апелянта, не взяті до уваги письмові докази, а саме - припис Санітарного лікаря Яворівського району від 27 червня 2014 року № 828. При здійснені будівництва будинку та при експлуатації ОСОБА_3 порушуються будівельні норми та правила. На думку апелянта, суд не врахував здійснене ОСОБА_3 самовільне захоплення земель загального користування. Безпідставним також є неврахування судом при вирішенні спору, рішення Яворівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2014 року, яким відмовлено у задоволені позову ОСОБА_3 до СТ "Явір-1" про визнання незаконним та скасування рішення СТ "Явір-1" про виключення ОСОБА_3 з членів СТ "Явір-1", яке має преюдиціальне значення при вирішенні спору. Також, на думку апелянта, суд вийшов за межі позовних вимог, ухваливши рішення в частині вимог, які позивачем не заявлялися.

У апеляційній скарзі апелянт просить суд рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову - відмовити, а зустрічний позов задовольнити повністю.

ОСОБА_3 в попереднє судове засідання, яке було призначене на 19.02.2015р. не з'явився та подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із захворюванням (а.с. 78), яке судом апеляційної інстанції було задоволено та відкладено розгляд справи на 26.02.2015р.

25.02.2015р. ОСОБА_3 повторно подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із його захворюванням та долучив листок непрацездатності від 24.02.2015р. (а.с. 82-83), однак суд апеляційної інстанції з урахуванням зазначених вище обставин повторне клопотання про відкладення розгляду справи відхиляє та вважає за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року частково таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення тим, що рішення СТ "Явір-1" порушує права позивача ОСОБА_3 як власника земельної ділянки та власника будинку.

Проте, вказаний висновок не відповідає матеріалам справи та вимогам законодавства, ураховуючи наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та апеляційним судом, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 11 вересня 1996 року (а.с.93), позивачу ОСОБА_3 належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 0,0445 га., що розташована на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області. Акт виданий на підставі рішення виконавчого комітету Домажирської сільської ради від 19 вересня 1995 року № 119. Як вбачається із плану зовнішніх меж земельної ділянки, вона межує із землями загального користування та земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно з рішенням № 181 від 13 вересня 2011 року Домажирської сільської ради (а.с.16), позивачу надано дозвіл на будівництво садового будинку.

На підставі рішення виконкому Домажирської сільської ради від 04 липня 2012 року № 375, Домажирська сільська рада видала позивачу ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 31 липня 2012 року (а.с.19) - дачний будинок НОМЕР_1 у с. Кожичі Яворівського району Львівської області.

У відповідності до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

"Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди" ( частини 2 та 3 статті 386 ЦК України).

Згідно зі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється, зокрема, наступними способами: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Задовольняючи первісний позов частково, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про порушення прав позивача ОСОБА_3 прийняттям рішень відповідачем СТ "Явір-1". Садівниче товариство "Явір-1" є неприбутковим об'єднанням громадян, створене шляхом реорганізації КСТ "Явір" для задоволення економічних, соціальних, рекреаційних та інших потреб його членів (а.с. 65). СТ "Явір-1" не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування, а отже, його рішення не є обов'язковими для інших осіб, а є обов'язковими тільки для його членів. При цьому, рішення СТ "Явір-1", відповідно до витягу зі статуту, можуть стосуватися тільки його діяльності та тільки щодо майна, яке належить товариству (а.с. 65-68). Як вбачається із матеріалів цивільної справи позивачем не доведено, що оскаржувані рішення відповідача зачіпають його права, оскільки відсутні докази, що приймаючи оскаржувані рішення, відповідач СТ "Явір-1" діяв як власник чи володілець земельної ділянки позивача чи суміжних земельних ділянок. У матеріалах справи відсутні докази належності СТ "Явір-1" земельної ділянки на правах власності чи користування.

Окрім того, рішенням СТ "Явір-1" від 13 липня 2013 року, позивача ОСОБА_3 виключено із членів товариства (а.с. 129). Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року (а. с. 249-250), залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2014 року (а.с. 251-252) у задоволенні позову ОСОБА_3 до СТ "Явір-1" про визнання незаконним та скасування рішення СТ "Явір-1" від 13 липня 2013 року про його виключення з товариства та поновлення у членах товариства - відмовлено.

Отже рішення відповідача СТ "Явір-1" не мають ніякого правового значення для позивача ОСОБА_3, й, відповідно, не порушують його права.

Ураховуючи наведене, рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року у частині визнання незаконним та скасування рішення СТ "Явір-1" від 12 січня 2013 року в частині третього питання порядку денного пункту "Г", визнання незаконним та скасування рішення СТ "Явір-1" від 01 червня 2013 року в їхніх частинах щодо порушення ОСОБА_3 санітарних норм та правил при проведенні каналізації до дачного будинку НОМЕР_1 та зобов'язання ОСОБА_3 демонтувати з фундаменту огорожі каналізаційні труби; визнання незаконним та скасування рішення правління СТ "Явір-1" від 03 серпня 2013 року "Про розгляд питання про заключення договорів про користування майном та послугами СТ "Явір-1" в частині 1 виконання рішення правління СТ "Явір-1" від 12 січня 2013 року, а саме демонтажу з огорожі каналізаційної труби належить скасувати із ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволені позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про зобов'язання СТ "Явір-1" не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою, площею 0,0460 га., яка розташована на території СТ "Явір-1", суд дійшов неправильного висновку про створення відповідачем - СТ "Явір-1" перешкод ОСОБА_3 Висновок суду про розташування на території СТ "Явір-1" земельної ділянки ОСОБА_3 не відповідає матеріалам справи.

Відповідно до загальних засад цивільного судочинства, зокрема, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем ОСОБА_3 не представлено, а судом не здобуто, належних та допустимих доказів створення будь-яких перешкод відповідачем СТ "Явір-1" у користуванні належної ОСОБА_3 на праві приватної власності земельною ділянкою. Всі доводи та докази фактично зводяться до відсутності системи водовідведення поверхневих та ґрунтових вод із земельної ділянки, належної позивачу. Проте, СТ "Явір-1" не підвідомчі питання проектування, облаштування та утримання системи водовідведення поверхневих та ґрунтових вод, оскільки садівниче товариство не є органом влади чи органом місцевого самоврядування або власником чи володільцем суміжних земельних ділянок.

Ураховуючи наведене, рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року у частині зобов'язання СТ "Явір-1" не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою, площею 0,0460 га., та не чинити йому перешкод в облаштуванні водовідвідної труби, по якій стікають дощові води, та не чинити перешкоди в розблокуванні водовідвідної труби, по якій стікають ґрунтові та талі води з земельної ділянки НОМЕР_1 в СТ "Явір-1" в с. Кожичі Яворівського району Львівської області належить скасувати з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову. Так, згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тобто захисту підлягає лише конкретне право, цивільний інтерес, що порушений, не визнається або оспорюється. Звертаючись із зустрічним позовом СТ "Явір-1" не вказало та не довело доказами, що діями чи бездіяльністю позивача ОСОБА_3 порушуються права СТ "Явір-1". Останнє не є органом влади, наділеним правом вимагати усунення порушень, хоч би вони і були наявні, допущених при будівництві чи землекористуванні. Таким правом наділені виключно органи влади, на які за законом покладено функції нагляду та контролю за виконанням будівельних робіт, землевпорядних робіт, тощо. Також, позивач за зустрічним позовом не вправі вимагати усунення порушення земельного законодавства, оскільки як установлено із матеріалів цивільної справи земельна ділянка позивача ОСОБА_3 межує з двох сторін із землями загального користування - дорогами, право власності на які належить територіальній громаді та реалізується через органи місцевого самоврядування - Домажирівську сільську раду, а з інших сторін громадянам на праві приватної власності, які теж здійснюють захист прав самостійно. СТ "Явір-1" не представило суду доказів належності йому на праві власності чи користування земельних ділянок, які би потребували захисту від наведених, на їх думку, у позові порушень позивачем ОСОБА_3

Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволення зустрічного позову є законним та обґрунтованим.

З огляду на те, що рішення в частині відмови в решті позовних вимог ОСОБА_3 сторонами не оскаржується, колегія суддів не входить в обговорення його законності в цій частині.

Керуючись ст. 303, п.1, 2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Садівничого товариства "Явір-1" задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення СТ "Явір-1" від 12 січня 2013 року в частині третього питання порядку денного пункту "Г", визнання незаконним та скасування рішення СТ "Явір-1" від 01 червня 2013 року в їхніх частинах щодо порушення ОСОБА_3 санітарних норм та правил при проведенні каналізації до дачного будинку НОМЕР_1 та зобов'язання ОСОБА_3 демонтувати з фундаменту огорожі каналізаційні труби; визнання незаконним та скасування рішення правління СТ "Явір-1" від 03 серпня 2013 року "Про розгляд питання про заключення договорів про користування майном та послугами СТ "Явір-1" в частині 1 виконання рішення правління СТ "Явір-1" від 12 січня 2013 року, а саме - демонтажу з огорожі каналізаційної труби; зобов'язання СТ "Явір-1" не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою, площею 0,0460 га., яка розташована на території СТ "Явір-1" та призначена для ведення садівництва, яка належить йому на праві приватної власності та не чинити йому перешкод в облаштуванні водовідвідної труби, по якій стікають дощові води, та не чинити перешкоди в розблокуванні водовідвідної труби, по якій стікають ґрунтові та талі води з земельної ділянки НОМЕР_1 в СТ "Явір-1" в с. Кожичі Яворівського району Львівської області скасувати та ухвалити нове рішення, яким в цій частині у задоволенні позову ОСОБА_3 до Садівничого товариства "Явір-1" відмовити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову Садівничого товариства "Явір-1" до ОСОБА_3 про виконання рішення правління Садівничого товариства "Явір-1" та зобов'язання до вчинення дій залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Копняк С.М.