АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/5924/2015 головуючий у 1-й інстанції: Андрейчук Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Оболонського району міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, відновлення становища, яке існувало до порушення, за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 2 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року заступник прокурора Оболонського району міста Києва звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати незаконним і скасувати рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1132/3201 "Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1"; визнати недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку та договір купівлі-продажу земельної ділянки, а також відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради земельної ділянки площею 0,10 га, яка розташована у АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно з рішенням Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1132/3201 "Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1", ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі зазначеного рішення Київської міської ради ОСОБА_1 видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку. Вказував, що 7 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, відповідно до умов якого право власності на земельну ділянку перейшло до останньої. Зазначав, що вказана земельна ділянка відносилась до земель рекреаційного призначення і на ній законодавчо заборонена діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню її за призначенням, а також яка негативно впливає чи може вплинути на природний стан цієї землі. Крім того, при передачі у власність цієї земельної ділянки проект землеустрою не погоджено з природоохоронним органом, обов'язкову державну експертизу проекту відведення земельної ділянки проведено не було. Також, позивач вважав, що оскільки рішення Київської міської ради про передачу земельної ділянки є незаконним, а тому державний акт про право власності на спірну земельну ділянку та договір купівлі-продажу - недійсними, то на підставі ст. ст. 215, 216 ЦК України підлягає відновленню становище, яке існувало до порушення, тобто повернення земельної ділянки у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 2 березня 2015 року у задоволенні позову заступника прокурора Оболонського району міста Києва відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що висновки суду щодо відсутності доказів віднесення спірної земельної ділянки до земель рекреаційного призначення є помилковими та суперечать доказам, наявним в матеріалах справи. У порушення ст. 212 ЦПК України судом невірно встановлено процесуальний статус спірної земельної ділянки, надано неналежну оцінку допустимості і достовірності кожного доказу окремо та в їх сукупності, та як наслідок, необґрунтовано надано перевагу одним доказам перед іншими та прийнято незаконне рішення.

Прокурор Пилипенко Т.А. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що рішенням Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1132/3201 року ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована у АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 9-10).

На підставі зазначеного рішення 28 травня 2010 року ОСОБА_1 було видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 45-48).

7 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого продавець передав, а покупець прийняв у власність земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована у АДРЕСА_1 (а.с. 51-52).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Згідно з пунктами "а", "б", "в", "г" статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою пункту 12 "Перехідні положення" ЗК України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений положенням статті 118 ЗК України.

Так, ч. 1 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Частина шоста статті 118 ЗК України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про землеустрій" (яка була чинною на час виникнення правовідносин) у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ст. 123 ЗК України розроблений проект відведення земельної ділянки погоджується з територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, а також з відповідним територіальним органом виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду).

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (ч. ч. 1, 2 ст. 20 ЗК України).

З матеріалів справи убачається та встановлено судом, що проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1, погоджено з Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальною організацією "Центр містобудування та архітектури", Київською міською санепідемстанцією, Головним управління екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головним управлінням охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Виконуючи доручення Київської міської ради від 08 жовтня 2008 року №29/233-К- 20947, Головне управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надало висновок від 5 листопада 2009 року №19-11851 про погодження проекту відведення земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд без права забудови до погодження та затвердження містобудівної документації у встановленому законодавством порядку вказавши, що територія земельної ділянки відповідно до Генерального плану міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року №370/1804, за функціональним призначенням належить до житлової та громадської забудови.

Крім того, про належність спірної земельної ділянки до житлової та громадської забудови вказано також у висновку Управління екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 4 грудня 2012 року №071/04- 4-22/6748 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та висновку Головного управління земельних ресурсів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07 грудня 2009 року №05-5377.

У пояснювальній записці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 зазначено, що запроектована до відведення земельна ділянка площею 0,10 га входить до складу земель, наданих Управлінню внутрішніх справ Київської області для організації реабілітаційного центру відповідно до розпорядження Ради Міністрів УРСР від 14 березня 1991 року № 72-р. Оскільки державний акт, який посвідчує право користування земельною ділянкою у відповідності з положеннями чинного законодавства, не було видано і право користування землею за законом не виникло, земельну ділянку передбачається передати за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування (а.с. 13).

Містобудівне обґрунтування про внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по вул. Вишгородській в Оболонському районі міста Києва, розроблене ТОВ "Вінницький проектний інститут" відповідно до завдання замовника - групи інвесторів, до якого окрім інших входила ОСОБА_1, містило висновки про можливість освоєння земельної ділянки за умови у встановленому порядку прийняття рішення Київради про внесення змін до Генерального плану міста в частині переведення ділянки з рекреаційної зони до території житлової садибної забудови (а. с. 108 - 126).

Відповідно до листа комунальної організації "Центр містобудування та архітектури" від 31 серпня 2009 року, комунальною організацією розглянуто представлене на погодження "Містобудівне обґрунтування про внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів окремого об'єкту містобудування - будівництво житлових будинків, господарських будівель і споруд по вул. Вишгородській в Оболонському районі міста Києва, розроблене ТОВ "Вінницький проектний інститут" та зазначено, що вказане містобудівне обґрунтування відповідає нормативним вимогам по розробці і обґрунтовано вносило пропозиції щодо зміни функціонального призначення території (а. с. 107).

Ураховуючи погодження містобудівного обґрунтування на засіданні секції містобудування та архітектури архітектурно-містобудівної ради при Головному управлінні містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 27 серпня 2009 року, КО "Центр містобудування та архітектури" вважав за можливе погодити "Містобудівне обґрунтування про внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів окремого об'єкту містобудування - будівництво житлових будинків, господарських будівель і споруд по вул. Вишгородській в Оболонському районі міста Києва" для подальшого розгляду та затвердження у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до рішення Київської міської ради "Про затвердження містобудівних обґрунтувань" від 17 вересня 2009 року № 58/2127 були затверджені містобудівні обґрунтування згідно з додатком, крім того, указаним рішенням були внесені зміни до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затверджених рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року, та "Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року". затвердженої рішенням Київської міської ради від 19 липня 2005 року № 806/338, відповідно до пункту 1 цього рішення (а.с. 91).

Пункт 16 додатку до рішення Київської міської ради "Про затвердження містобудівних обґрунтувань" від 17 вересня 2009 року містить дані про затвердження містобудівного обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських будівель і споруд на вул. Вишгородській в Оболонському районі міста Києва (а.с. 101-106).

Отже, рішенням Київської міської ради "Про затвердження містобудівних обґрунтувань" від 17 вересня 2009 року спірна земельна ділянка переведена із території рекреаційної зони (земель рекреаційного призначення) до території житлової садибної забудови.

Оспорюване рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1132/3201, яким передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, було ухвалене за наслідками рішення Київської міської ради "Про затвердження містобудівних обґрунтувань" від 17 вересня 2009 року, яке у судовому порядку не оспорено.

Таким чином, на час передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 спірна земельна ділянка вже була переведена із території рекреаційної зони (земель рекреаційного призначення) до території житлової садибної забудови.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав віднесення спірної земельної ділянки до земель рекреаційного призначення, та відсутність порушень Київською міською радою норм статей 118, 123 ЗК України при вирішення питання про надання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки.

Разом із тим, суд першої інстанції дійшов також обґрунтованого висновку про те, що заявляючи позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним з підстав, передбачених ст. ст. 215, 216 ЦК України позивачем обрано невірний спосіб захисту. Оскільки права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму установленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання індикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України,які дають право витребувати у набувача це майно.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 2 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: О.В. Шахова

Л.Д.Поливач