Справа № 739/926/15-ц Провадження № 22-ц/795/1593/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Чепурко В. В. Доповідач - Острянський В. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про виселення з житла,

в с т а н о в и в:

У апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення Новгород-Сіверського районного суду від 09 липня 2015 року та про постановлення нового рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що суд не звернув уваги на те, що він зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 і зняття особи з реєстрації має відбуватися на підставі судового рішення про виселення, однак позивачка не зверталась до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Чернігівській області з цього питання та що після розподілу майна подружжя між сторонами було укладено усну угоду про проживання відповідача в спірній квартирі, яка належить позивачці, до закінчення ремонту у його власній квартирі. Тому, вважає апелянт, позивачка має попередити його за два місяці про наступне виселення з квартири, однак вона цього не зробила, що є порушенням закону.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 09 липня 2015 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про виселення з житла було задоволено і виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6. Також було стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6 243 грн. 60 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Постановивши рішення, місцевий суд виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували в юридичному шлюбі з 12 лютого 2000 року, а 28 листопада 2014 року шлюб було розірвано в судовому порядку; що під час перебування в шлюбі сторони набули право на спірну квартиру, що підтверджується договором купівлі-продажу від 28 березня 2000 року (а.с.16). Суд врахував, що згідно з рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 24 березня 2015 року, яке набуло чинності, було здійснено поділ майна, набутого сторонами в шлюбі шляхом припинення їхнього права спільної сумісної власності на це майно і, зокрема, визнано право власності за позивачкою на квартиру № 16 в буд.№ 12-а по вул.Матросова в м.Новгород-Сіверському, а за відповідачем визнано право власності на квартиру № 3 в буд.№ 19 по вул.Леніна в м.Новгород-Сіверському (а.с.5-7). Позивачка 18 червня 2015 року здійснила реєстрацію права власності на спірну квартиру. Як позивачка, так і відповідач на час розгляду справи зареєстровані у квартирі, що належить ОСОБА_6, однак позивачка, як власник, не може нею користуватися і вимушена винаймати інше житло через те, що відповідач проживає у спірній квартирі, мотивуючи тим, що він здійснює ремонт у власній квартирі.

Суд не взяв до уваги доводи представника відповідача про те, що відповідач в силу положень статті 156 ЖК України має право користуватися спірною квартирою, як колишній член сімї позивачки, оскільки, на думку суду, спірні правовідносини не є предметом правового регулювання ст.116 ЖК України.

Тому суд, врахувавши вимоги ст.ст. 319, 391 ЦК України та те, що відповідач у зазначений вище спосіб створює позивачці перешкоди у користуванні належною їй на праві власності квартирою, прийшов до висновку про необхідність задоволенні позовних вимог.

Такий висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Крім того, апеляційний суд вважає, що після розподілу майна подружжя на підставі судового рішення, що набуло чинності і за яким сторони стали власниками окремих квартир, відповідач ОСОБА_5, який у даний час відмовляється звільнити квартиру АДРЕСА_2, яка належить позивачці та продовжує проживати в ній, є тимчасовим жильцем, правовий статус якого та підстави виселення з житлового приміщення регулюються ст.ст.98 і 99 ЖК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув уваги на реєстрацію відповідача в спірній квартирі, що зняття особи з реєстрації відбувається на підставі судового рішення про виселення, однак позивачка не зверталась до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Чернігівській області з цього питання та що після розподілу майна подружжя за судовим рішенням між сторонами було укладено усну угоду про проживання відповідача в спірній квартирі до закінчення ним ремонту у власній квартирі, у звязку з чим позивачка, на думку апелянта, має попередити його за два місяці про наступне виселення з квартири не може бути підставою для скасування рішення суду і не знайшли свого підтвердження на нормах чинного законодавства в засіданні апеляційного суду.

За таких обставин місцевий суд постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: