У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року публічне акціонерне товариство «ДТЕК «Дніпрообленерго» (далі - ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушено Правила користування електричною енергією для населення, а саме за підключення до мережі електропостачання поза приладом обліку, що підтверджується відповідними актами від 21 березня 2009 року, від 6 листопада 2009 року, від 20 березня 2010 року.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь збитки в розмірі 5 133 грн 74 коп. та судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго», суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів причетність відповідачів до порушення Правил користування електричною енергією для населення в квартирі АДРЕСА_1, які на час складання актів про відповідні порушення в зазначеній квартирі не проживали.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши також, що, на час складання актів від 21 березня 2009 року, від 6 листопада 2009 року та від 20 березня 2010 року в квартирі АДРЕСА_1 проживав лише ОСОБА_5

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є наймачем квартири АДРЕСА_1. Згідно з актами про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 21 березня 2009 року, від 6 листопада 2009 року та від 20 березня 2010 року у квартирі виявлено самовільне підключення до електричної мережі поза розрахунковими засобами обліку електричної енергії, а саме шляхом підключення фазного нульового дроту прихованою електропроводкою до лічильника.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24 - 27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року № 562 (далі - Методика).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» енергія - це електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Нормою ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачається, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил.

Крім того, порядок складання актів про порушення споживачем Правил користування електричною енергією передбачений п. 53 Правил, відповідно до якого у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Наявні у справі акти 21 березня 2009 року, від 6 листопада 2009 року та від 20 березня 2010 року містять три підписи представників енергопостачальника із зазначенням факту порушення - самовільне підключення до мережі енергопостачальника поза приладом обліку (а.с. 5, 7, 9) та не містить підпис споживача - ОСОБА_3, у зв'язку з відмовою її від підпису, про що є відповідна позначка.

Суд виходив із того, що ОСОБА_3 з вересня 2009 року проживає за адресою: АДРЕСА_2

Проте апеляційний суд не врахував, що на момент складання акта від 21 березня 2009 року ОСОБА_3 проживала в квартирі АДРЕСА_1 та що збитки по акту від 6 листопада 2009 року нараховані за період з 21 березня 2009 року до 6 листопада 2009 року.

Отже, не приймаючи всі зазначені акти про порушення споживачем Правил користування електричною енергією як доказ вини ОСОБА_3 у безобліковому споживанні електроенергії, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України не дав їм правової оцінки відповідно до вимог наведених вище положень закону та не навів правової норми, яка би звільняла відповідачку від відповідальності, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, що свідчить про його необґрунтованість та незаконність.

За таких обставин, не встановивши фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко