25.12.2015 Справа № 363/3693/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., при секретарі Кашоїді М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору № BLaЖГА00061383 від 11.08.2011р. ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 15 000 грн. на поточні потреби. Відповідно до п. 2.4.2 Договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, однак, свої зобовязання не виконує. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 10 % річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління кредиту, які передбачені п. 2.4 Кредитного договору. Станом на 11.08.2015 року заборгованість відповідача становить 31 927 грн. 88 коп. , а саме: прострочена до повернення сума кредиту 6 624,41 грн., прострочені проценти за користування кредитом 112, 23 грн., комісія за РО 759, 80 грн., плата за пропуск платежів 24 431, 44. Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від сплати заборгованості, позивач просить у примусовому порядку стягнути з неї суми заборгованості 31 927, 88грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила суд зменшити розмір пені до суми заборгованості по тілу кредиту.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись відповідно до вимог закону або договору.

Судом встановлено, що 11.08.2011 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір № BLaЖГА00061383 від 11.08.2011р., відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 15 000 грн. на поточні потреби. Відповідно до п. 2.4.2 Договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом ( а.с. 4-8).

Підписання цього Договору є прямою та безумовного згодою позичальника на встановлені банком умови.

Під час укладення угоди сторони керувались положеннями ст. 634 ч.1 ЦК України, а саме: договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконує, станом на 11.08.2015 р. заборгованість за кредитним договором BLaЖГА00061383 від 11.08.2011р. складає 31 927 грн. 88 коп., виходячи з наступного: прострочена до повернення сума кредиту 6 624,41 грн., прострочені проценти за користування кредитом 112, 23 грн., комісія за РО 759, 80 грн., плата за пропуск платежів 24 431, 44, що підтверджується розрахунком, долученим до матеріалів справи ( а. с. 14-15).

В свою чергу банком свої зобовязання, визначені в ст. 1054 ЦК України щодо надання грошових коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, виконано.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань боржником банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, з письмовою заявою про розірвання договору або проханням щодо зміни тарифів позичальник не звертався.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною 2 ст. 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст. 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Положення ст. 616 ЦК України, передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

Суд враховуючи заяву представника відповідача в якій він просить суд зменшити розмір пені, вважає, що розмір пені може бути зменшений оскільки він значно перевищує розмір збитків. Враховуюче зазначене, суд вважає, що розмір заборгованісті за пропуск платежів в сумі 24 431, 44 грн. слід зменшити до 6 624, 41 грн. - до суми основного боргу.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» слід задовольнити частково.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 551, 610-612, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_3 (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 «Т», код за ЄДРЮО та ФОП 19017842) заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 120 ( чотирнадцять тисяч сто двадцять) гривень 85 (вісімдесят п'ять) копійок.

Стягнути ОСОБА_2 (ІПН) на користь держави (код отримувача за , р/р 0243, банк одержувача ГУДКСУ у Київській області м. Київ, МФО 821018, класифікація доходів бюджету 22030001) судовий збір у розмірі 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.Б. Баличева