РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/470/15-ц

пр. № 2/759/1997/15

11 березня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ПрАТ «Страхова група «ТАС», про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 13.01.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_2, третя особа: ПрАТ «Страхова група «ТАС», про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП та просив стягнути з відповідача кошти у розмірі 28054,49 грн., як відшкодування матеріальної шкоди спричиненої в результаті ДТП, 10000,00 грн. моральної шкоди, 382,00 грн. - витрат по сплаті судового збору, а також 900грн. - витрат за оплату експертизи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.09.2014 року в м. Києві по вул. Палладіна - вул. Берковецька, 6, відбулась ДТП за участю автомобілів «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, який знаходився під керуванням позивача в наслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.09.2014 року винним у ДТП визнано відповідача - ОСОБА_2.

Цивільно-правова відповідальність гр. ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно поліса №АС/3365471.

Позивач 14.11.2014 року звернувся особисто до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з повідомленням про настання страхового випадку, та 17.12.2014 року страховою компанією виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 25000,00 грн.

Згідно звіту №06381 від 23.10.2014 року розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження при ДТП складає 58887,00 грн.

Таким чином, у зв'язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, позивач змушений був звернутися до суду, за захистом свого порушеного права, оскільки у добровільному порядку відповідач кошти не бажає виплачувати.

У судовому засіданні 11.03.2015 року позивач позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 11.03.2015 року відповідач заперечував щодо позову, зазначивши, що на момент настання ДТП, його цивільно-правова відповідальність була застрахована згідно поліса №АС/3365471у ПрАТ «Страхова група «ТАС». Відтак, на думку відповідача саме ПрАТ «Страхова група «ТАС»має відповідати за згаданим позовом на суму страхового випадку, а відповідач згоден сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Представник третьої особи: ПрАТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з'явився та подав до суду письмові пояснення (а.с. 35-43).

Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1) ч.2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1) ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, що 05.09.2014 року в м. Києві по вул. Палладіна - вул. Берковецька, 6, відбулась ДТП за участю автомобілів «Шкода Октавия» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, який знаходився під керуванням позивача в наслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17.09.2014 року винним у ДТП визнано відповідача - ОСОБА_2 (а.с. 29-30).

Згідно звіту №06381 від 23.10.2014 року розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження при ДТП складає 58887,00 грн. (а.с. 6-13).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, цивільно-правова відповідальність відповідача гр. ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно поліса №АС/3365471 (а.с. 36 - копія поліса).

За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_1 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн., розмір франшизи - 950 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2014 року позивач ОСОБА_1 подав до ПрАТ «Страхова група «ТАС» заяву у якій просив сплатити страхове відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням його автомобіля в розмірі 25950,00 грн. (а.с. 37).

17.12.2014 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 25000,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням №33792 та відомістю виплат №283 від 17.12.2014 року (а.с. 41, 42).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто, виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У частині 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до роз'яснень п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

В ході розгляду справи у суді, позивачем не було пред'явлено вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС», у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача суми у відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП у розмірі 28054,49 грн. задоволенню не підлягають.

Правовідносини між сторонами, пов'язані з виплатою моральної шкоди та витрати пов'язані за проведення експертизи і стягнення судового збору, є похідними від передбаченої законом процедури стягнення шкоди спричиненої в результаті ДТП, а оскільки суд відзначає відсутність передбачених законом підстав для здійснення стягнення матеріальної шкоди спричиненої в результаті ДТП з відповідача, то вимоги щодо стягнення моральної шкоди та витрати пов'язані за проведення експертизи і стягнення судового збору не підлягають задоволенню також.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 9, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ПрАТ «Страхова група «ТАС», про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник