Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3240/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Бак М.Д.,

при секретарі судового засідання - Лемак А.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1300 гривень на кожну дитину, але не менше 30 відсотків від неоподаткованого мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви в суд і до досягнення дітьми повноліття.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з 27.07.2002 року до 08.04.2015 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу народилося двоє дітей. Діти проживають з нею, позивачем. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, проте в недостатньому розмірі. Він матеріально забезпечений, працездатний, не має інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, інших осіб на утриманні, зокрема, батьків чи осіб, які потребують обов"язкового утримання з його боку. У відповідача є автомобіль, яким він керує по дорученню, але фактично це його власність, він забезпечений житлом. Відповідач офіційно не працює, проте займається ремонтом автомобілів. За час перебування у шлюбі вони придбали земельну ділянку, на якій збудовано два гаражі, який переобладнано під автомайстерню, де відповідач неофіційно займається підприємницькою діяльністю. Тому у відповідача є достатньо коштів для того, щоб щомісяця платити аліменти на утримання дітей по 1300 грн. на кожного.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві.

Позивач, будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що дванадцять років проживала з відповідачем у шлюбі. На даний час проживає з дітьми у своєї матері, власного житла не має. Працює у терапевтичному відділенні Виноградівської районної лікарні. Діти ходять у школу. Вона несе щоденні витрати на утримання дітей. У меншого сина порок серця. За час шлюбу вони купили земельну ділянку, де відповідач побудував два гаражі та займається ремонтом автомобілів, має найманих працівників. Один раз на місяць відповідач дзвонить дітям. За домовленістю між ними відповідач давав щомісяця по 500 грн. на кожну дитину. Кошти надавалися відповідачем до жовтня 2015 року, у подальшому їх надання припинилося. Інших дітей у відповідача немає. У відповідача є батьки-пенсіонери, проте вони отримують пенсію, відповідач їм допомогу не надає. Стягнення аліментів у тому розмірі, який визнаний відповідачем, є недостатнім для матеріального забезпечення дітей, оскільки на даний час є високими ціни, дорогий дитячий одяг. Відповідач за своїм майновим станом може надавати кошти на утримання дітей у розмірі по 1300 грн. щомісячно. Зокрема, їй, позивачеві, відомо, що відповідач отримував прибуток за один автомобіль у розмірі 1000-2000 доларів США. У середньому він ремонтував один автомобіль на місяць. До 30 жовтня 2015 року вона отримала від відповідача 200 тисяч гривень за свою частку придбаної під час шлюбу земельної ділянки. Вирішити питання сплати коштів на утримання дітей у позасудовому порядку неможливо, оскільки вони відповідачем не спілкуються.

Відповідач, який повідомлявся у встановленому порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, про причини неприбуття суд не повідомив, подав до суду письмові заперечення проти позову (а.с. 21-23), позов визнав частково у розмірі 700 грн. Інтереси відповідача в судовому засіданні представляв представник.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, у розмірі 700 грн., в іншій частині проти позову заперечив з підстав, наведених у письмовому запереченні відповідача на позовну заяву. Зокрема, зазначив про те, що розмір аліментів, про стягнення яких подано позов, є занадто високим. Позивач отримує стабільну заробітну плату. Матеріальне становище дітей характеризує та обставина, що позивач отримала в якості компенсації за придбану під час шлюбу з відповідачем земельну ділянку 200 тисяч гривень. На даний час відповідач проживає зі своїми батьками, які є пенсіонерами та отримують пенсію. Інших осіб на утриманні у відповідача немає. Пояснення позивача в якості свідка щодо розміру прибутку відповідача не є належним доказом. Відповідач не працевлаштований, має випадкові заробітки по ремонту автомобілів. Інших доходів у відповідача немає. Те, що відповідач займається підприємницькою діяльність не відповідає дійсності. Який саме дохід відповідача йому, представникові, не відомо. Стан здоров"я відповідача добрий. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на двох дітей у розмірі 2600 грн. на місяць. Проте, батьки мають обов"язок порівну забезпечувати дітей усім необхідним, тому стягнення з відповідача аліментів у розмірі 700 грн. на місяць буде достатнім для матеріального забезпечення дітей. Просить суд позов задовольнити частково.

Заслухавши пояснення позивача, допитаної як свідка, представника позивача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 народився 22 березня 2004 року, ОСОБА_5 - 09 вересня 2008 року. Їхніми батьками є сторони у справі.

Сторони з 27 липня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 08 квітня 2015 року.

Діти сторін проживають з позивачем за адресою: с. Букове, вул. Незалежність, 58, Виноградівського району, та перебувають на утриманні матері Позивач працює та отримує заробітну плату у розмірі 1558 грн. на місяць. Стан здоров"я ОСОБА_4 добрий.

Відповідач несистематично надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідач офіційно не працює, має тимчасові заробітки, займається ремонтом автомобілів. Інших дітей чи утриманців у відповідача немає. Відповідач проживає разом з непрацездатними батьками, які є пенсіонерами. Стан здоров"я відповідача добрий.

Домовленості про сплату відповідачем аліментів на утримання дітей в позасудовому порядку між сторонами не досягнуто.

Дані обставини стверджуються поясненнями позивача в судовому засіданні, допитаної як свідка, а також дослідженими судом письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5, 6), копією рішення Виноградівського районного суду від 08.04.2015 року про розірвання шлюбу між сторонами (а.с. 8, 9), довідкою з місця проживання позивача про склад сім"ї, виданою виконавчим комітетом Буківської сільської ради 29.09.2015 року № 559 (а.с. 7), іншими письмовими доказами.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зсилається на те, що відповідач має автомайстерню, де займається ремонтом автомобілів та отримує прибуток. Будучи допитаною в якості свідка, позивач підтвердила дані факти, повідомила відомі їй обставини щодо розміру доходу відповідача, також з приводу стану здоров"я дітей зазначила, що молодший син має порок серця.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За правилами ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на предмет спору у даній справі, зокрема, при визначенні розміру аліментів, підлягають встановленню обставини щодо матеріального стану відповідача, стану здоров"я дітей. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив ту обставину, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, пояснивши, що відповідач, який не є офіційно працевлаштованим, дійсно ремонтує автомобілі, проте його заробітки носять періодичний характер, розмір щомісячного доходу невідомий. Вважає, що повідомлені позивачем при допиті в якості свідка розмір доходу відповідача та обставини щодо стану здоров"я однієї дитини, за відсутності інших доказів, не є такими, що підтверджені належними доказами.

Суд приймає до уваги заперечення представника відповідача та з огляду на те, що позивачем на підтвердження обставин щодо систематичного здійснення відповідачем діяльності по ремонту автомобілів, розміру доходу відповідача, в якості доказу надано суду лише свої пояснення в якості свідка, з приводу розміру щомісячного доходу відповідача позивач повідомила відомі їй обставини до розірвання шлюбу з відповідачем, що мало місце у квітні 2015 року, інших доказів щодо матеріального становища відповідача позивачем не надано, тому суд не визнає відповідні обставини, на які позивач зсилається в обгрунтування позовних вимог, доведеними. Аналогічно не є доведеною обставина щодо хвороби ОСОБА_5, про що позивач повідомила при наданні пояснень в якості свідка, оскільки не надано достатньо доказів на її підтвердження та ця обставина повинна бути підтверджена належними письмовими доказами.

Обставини, наведені відповідачем у запереченні на позовну заяву, щодо наявності у нього боргу на більшу частину суми 200 тисяч гривень, які він зобов"язався повернути протягом року, тобто, до 25 жовтня 2016 року, не підтверджені жодними доказами. Ту обставину, що відповідач щомісяця надає кошти на утримання дітей у розмірі 1000 грн. частково спростовано поясненнями позивача в якості свідка, яка зазначила, що з жовтня 2015 року надання відповідних коштів припинилося, докази на підтвердження протилежного відповідачем суду не надано.

Також суд не приймає до уваги в якості доказу щодо матеріального становища дітей обставину, наведену відповідачем у запереченні на позовну заяву, на врахування в якості такої звертав увагу суду представник відповідача при наданні пояснень, щодо того, що позивач в кінці жовтня на підставі мирової угоди з відповідачем отримала кошти в сумі 200 тисяч гривень в якості компенсації частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, оскільки дана обставина характеризує майновий стан позивача, що не входить до предмету доказування у даній справі.

Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено судом відповідач ухиляється від виконання даного обов"язку, несистематично надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Тому позов в частині стягнення з відповідача аліментів є підставним та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У зв"язку з тим, що в судовому засіданні встановлено, що дохід відповідача має періодичний характер, відповідач отримує дохід в натурі, тому розмір аліментів підлягає визначенню у твердій грошовій сумі.

З врахуванням положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дітей, як перебувають на утриманні позивача, з огляду на свій вік самостійного заробітку не мають, стан здоров"я дітей, стан здоров"я та матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач не є офіційно працевлаштованим, проте здоровий, має періодичні заробітки, наявність у відповідача непрацездатних батьків, відсутність у відповідача інших дітей, а також осіб, які б перебували на його утриманні, відсутність інших обставин, які мають істотне значення, визнання відповідачем позову в сумі 700 грн., суд, керуючись принципами законності, справедливості та розумності, приходить до висновку, що в частині розміру аліментів позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 27 жовтня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний, обгрунтований та підлягає частковому задоволенню.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України однією із складових рішення суду є резолютивна частина, у якій зазначається розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу.

Позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"(позивачі - у справах про стягнення аліментів), тому судовий збір в сумі 487,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правової допомоги, а саме: 300 грн. за складання позовної заяви в суд та 1000 грн. за ведення адвокатом справи в суді. До позовної заяви додано договір про надання послуг адвоката в цивільному процесі від 26 жовтня 2015 року, за умовами якого клієнт (позивач) зобов"язується виплатити адвокату винагороду за надання правової допомоги (а.с. 10). Також до позовної заяви додано квитанцію № б/н від 26 жовтня 2015 року, видану ОСОБА_1 адвокатом, про те, що вона оплатила адвокату за надання правової допомоги - склала заяву та ведення справи в суді 1300 грн. (а.с. 11)

Виходячи з викладеного вище, враховуючи те, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, до позовної заяви не додано належні докази на підтвердження витрат на правову допомогу, зокрема, розрахунок витрат, фінансовий документ про їх сплату, то витрати на правову допомогу стягненню з відповідача не підлягають.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 у твердій грошовій сумі у розмірі по 800 (вісімсот) гривень, яка підлягає індексації, на кожну дитину щомісячно, починаючи із дати подачі позову - з 27 жовтня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 487,20 грн. ( чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

ГоловуючийОСОБА_6