Справа № 450/379/15-ц Провадження № 2/450/722/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ЗАОЧНЕ/

"09" квітня 2015 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі головуючого - судді:ОСОБА_1.
при секретарі:ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить зобовязати ОСОБА_5 не чинити перешкод в користуванні та виселити його з будинку за адресою: с. Сокільники, вул. І. Сірка, 36, Пустомитівський район, Львівська область.

В обґрунтування своїх вимог позивачі покликаються на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: с. Сокільники, вул. І.Сірка, 36, Пустомитівський район, Львівська область, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав № 29292713, від 14.03.2011 року. Підставою виникнення права власності є договір дарування житлового будинку від 20.01.2011 року.

Даний житловий будинок складається із підвалу, загальною площею 47,4, коридору, -ладової, кухні, житлової кімнати, житлової кімнати, житлової кімнати, коридору тамбура, загальною площею 46,2 кв. м., з яких 33,9 кв.м. житлової та 9,1 кв.м. допоміжної площі, про що свідчить технічний паспорт від 24.01.1989 року.

Позивачка вказує, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 17 грудня 1999 року було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія 1-СГ № 008342, актовий запис №210 від 22 грудня 2005 року.

Окрім неї в будинку зареєстровані та проживають : дочка ОСОБА_6, син ОСОБА_7, мати ОСОБА_8 та відповідач ОСОБА_4, який проживає без реєстрації, про що свідчить довідка про склад сім'ї № 172 від 30 січня 2015 року.

Позивачка вказує, що з ОСОБА_5 склалися неприязні стосунки, він не є її чоловіком. Крім того, спільне користування та проживання вказаним будинком з ОСОБА_4М.є неможливим, оскільки в будинку проживають її діти, яким необхідна окрема кімната для власного проживання. Відповідач проявляє агресивну поведінку до неї та їхніх дітей, через що між ними виникають конфлікти, тим самим робить неможливим для них, проживання з ним в її власному будинку. Позивачка вказує, що неодноразово зверталася в правоохоронні органи з заявою про вчинення відповідачем насильства в сімї, що підтверджується висновком Пустомитівського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 24.10.2013 р., листом Пустомитівського РВ ГУМВСУ у Львівській обл. від 04.11.2013 р. № 11600 та листом Пустомитівського РВ ГУМВСУ у Львівській обл. від 13.11.2014 року № 11019. Також, відповідач фактично зайняв житлову кімнату та не допускає її до неї.

На підставі наведеного, враховуючи те, що договір оренди чи інший договір на користування житловим приміщенням між нею та відповідачем не укладалось, з метою усунення перешкод у користуванні належним їй майном, позивачка просять суд позов задоволити.

В судове засідання позивачка не зявилася, однак від неї надійшла заява , в якій вона вказує, що позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у її відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 повторно не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений.

У звязку з неявкою відповідача, суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, у відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, та згідно ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Проаналізувавши матеріали справи та дослідивши докази їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 29292713, від 14.03.2011 року. позивачка ОСОБА_3 є власником житлового будинку за адресою: с. Сокільники, вул. І.Сірка, 36, Пустомитівський район, Львівська область.

Судом встановлено, що з відповідачем по справі позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 17 грудня 1999 року було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія 1-СГ № 008342, актовий запис №210 від 22 грудня 2005 року.

Згідно довідки про склад сім'ї № 172 від 30 січня 2015 року виданою Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області в будинку по вул. І.Сірка, 36, в с. Сокільники Пустомитівський район, Львівська область зареєстровані та проживають : позивачка ОСОБА_3 власник, дочка ОСОБА_6, син ОСОБА_7 та мати позивачки ОСОБА_8.

З цього слідує, що відповідач ОСОБА_4 проживає у спірному будинку без реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно ст. 158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 на даний час не перебуває у родинних відносинах із відповідачем, він не є членом її сімї в розумінні ст. З СК України ч. 2 ст. 64 ЖК України.

Згідно ст. 168 ЖК України, договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Судом встановлено, що відповідач в порушення ЖК України, як наймач систематично порушує правила співжиття, що виражається у протиправній та хуліганській поведінці відносно позивачки, як власника житлового приміщення, та членів її сімї за що був неодноразово попереджений органами внутрішніх справ та був притягнутий до адміністративної відповідальності, що робить неможливим для інших співмешканців проживання з ним в одній квартирі.

Судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 відсутні будь-які договора щодо найму житла як особи наймача, що не є членом сімї власника, а отже займає житлове приміщення самоуправно.

Згідно ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь- яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право осіб користуватися житлом існує лише за наявності на це волі власника.

Зазначені висновки не суперечать нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач самоуправно займає житлове приміщення будинку № 36, по вул. І. Сірка, в с. Сокільники, Пустомитівський район, Львівська область, чинить перешкоди у володінні та користуванні власнику житла та членам її сімї, а також систематично чинить відносно них протиправні дії, заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, з метою захисту та недопущення порушень охоронюваних законом прав та інтересів позивача, як законного власника майна, відповідач ОСОБА_4 підлягає виселенню з вищевказаного житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 222,224 ЦПК України, ст. ст. 116, 168. 169, 170 ЖК України, 391 ЦК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Зобовязати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не чинити ОСОБА_3 перешкоди в користуванні житловим будинком № 36, по вул. І. Сірка, в с. Сокільники, Пустомитівський район, Львівська область.

Виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку № 36, по вул. І. Сірка, в с. Сокільники, Пустомитівський район, Львівська область, без надання іншого житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяОСОБА_1