АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/57/14-ц 22-ц/774/285/К/15
Справа № 211/57/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/285 /К/15 Рибаєв О.А.
Категорія № 27 (ІУ ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

при секретарі: Трофименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі осіб, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 липня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи Служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення , -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" ( надалі - ТзОВ "Кредитні ініціативи") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи Служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 грудня 2012 року між ПАТ "АК Промінвестбанк" та ТО "Кредитні ініціативи" укладений Договір про відступлення прав вимоги, в результаті чого відбулася заміна кредитора на ТОВ "Кредитні ініціативи", яке набуло статусу кредитора за договором №136/2107 від 27.11.2007 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_2

27.11.2007 року ПАТ "АК Промінвестбанк" і ОСОБА_2 уклали Кредитний договір № 136/2107, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти 27900,00 дол. США за сплатою 10,0% річних із кінцевим строком повернення 26 листопада 2027 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, 27.11.2007 року сторони уклали іпотечний договір № 133/3107, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 передала банку в іпотеку двохкімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, в результаті чого станом на 01.11.2013 має прострочену заборгованість: за кредитом - 194732,28 грн., по відсотках - 86897,96 грн., пеня - 9 005,34 грн.

На виконання умов кредитного та іпотечного договорів, відповідачу направлено вимогу про усунення порушень, але станом на дату подання позовної заяви вимога залишена без задоволення.

Позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двохкімнатну квартиру на першому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку житловою площею 27,3 кв.м., загальною площею 44,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи", яка станом на 01.11.2013 складає 290 635,58 грн., а саме: за кредитом - 194 732,28 грн., по відсотках - 86 897,96 грн., пеня - 9 005,34 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження" встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна. Виселити відповідачів без надання іншого житла. Стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 липня 2014 року ТзОВ "Кредитні ініціативи" відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи Служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення.

В апеляційній скарзі представник позивача ТзОВ "Кредитні ініціативи", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Вважає, що судом першої інстанції не встановлено обсяг майна яке є у власності відповідачів.

Крім того, не взято до уваги, що Законом України "Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", обмеженно право на звернення стягнення лише під час виконавчого провадження, а не постановлення судового рішення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідачам за їх місцем реєстрації ( а.с. 70) надсилалась кореспонденція, однак повернута без вручення адресату за закінченням терміну зберігання, що відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України є належним повідомленням.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте, рішення суду першої інстанції не відповідає у повному обсязі зазначеним вимогам, з огляду на наступне.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.11.2007 року ПАТ "АК Промінвестбанк" та ОСОБА_2, укладено Кредитний договір № 136/2107, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти 27900,00 дол. США, за сплатою 10,0% річних із кінцевим строком повернення 26 листопада 2027 року.( 6-18)

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, 27.11.2007 року сторони уклали іпотечний договір № 133/3107, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 передала банку в іпотеку двохкімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.( а.с.19-25)

Як убачається з розрахунку заборгованості станом на 01.11.2013 року відповідач ОСОБА_2 має прострочену заборгованість: за кредитом - 194732,28 грн., по відсотках - 86 897,96 грн. пеня - 9 005,34 грн.( а.с.31)

Позивачем 12 листопада 2013 року за вих. № 1891-34 відповідачу ОСОБА_2, направлено вимогу про усунення порушень та вимогу про добровільне виселення.( а.с.32-35).

Відмовляючи ТзОВ "Кредитні ініціативи", в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався Законом України "Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та дійшов висновку, що спірне майно є єдиним житлом для відповідачів, кредитний договорі укладено у валюті, тому звернення стягнення на майно неприпустиме.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Позивач ТзОВ "Кредитні ініціативи" 17 грудня 2012 року уклали договір із ПАТ "АК Промінвестбанк" про відступлення прав вимоги за даним кредитним договором.(а.с.36-47).

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Однак, у порушення зазначених норм закону та умов укладеного Договору відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 01.11.2013 року утворилась заборгованість за кредитом - 194732,28 грн., по відсотках - 86 897,96 грн. пеня - 9 005,34 грн.( а.с.31)

На думку колегії суддів, у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором у позивача виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) у разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Як убачається з матеріалів справи, позивач на виконання зазначених вимог ЗУ "Про іпотеку" 12 листопада 2013 року направив на адресу відповідачів вимогу про усунення порушення та добровільне виселення, про що свідчить реєстр поштових відправлень та квитанція про відправку ( а.с. 32-35).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання, а також право на відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 ЗУ "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, а також початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно ст. 5 ЗУ "Про іпотеку" вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Крім того, за правилами ч. 2 ст. 43 ЗУ "Про іпотеку", початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Крім того, відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року № 5 резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Колегія суддів звертає увагу на доводи апеляційної скарги позивача, про невірне застосування судом першої інстанції Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який не встановлює припинення іпотеки. Даним законом встановлено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна.

Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", набрав чинності 07 червня 2014 року, згідно якого протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Виходячи із ст. 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Чинність вказаного Закону на час ухвалення рішення є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання, зокрема вказівка на те, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону.

За своїм змістом даний Закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмет застави та іпотеки, а саме : визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь - яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в період дії цього Закону.

Отже, встановивши сукупність обставин, що є підставою для задоволення вимог кредитора саме шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, суд ухвалюючи відповідне судове рішення, має відповідно до ст.217 ЦПК України вирішити питання про зупинення стягнення на час дії Закону.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ТзОВ "Кредитні ініціативи" доведені та підлягають задоволенню, у зв'язку із чим, рішення суду першої інстанції на підставі п.1,3.ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ТзОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи Служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Частиною 5 ст.88 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення, або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного з відповідача ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 4703,64 грн.

Керуючись ст.ст. 217, 303, 309,314-316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи Служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 136/2107 від 27 листопада 2011 року, яка станом на 01 листопада 2013 року складає 290 635,58 грн., з яких заборгованість за кредитом - 194732,28 грн., по відсотках - 86 897,96 грн., пеня - 9 005,34 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двохкімнатну квартиру на першому поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку житловою площею 27,3 кв.м., загальною площею 44,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ "Про виконавче провадження" встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні цін вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна. Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 з двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житла. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" витрати по сплаті судового збору в сумі 4703,64 грн.

Зупинити виконання рішення суду на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: