Дата документу 20.05.2015
Провадження № 2/320/555/15
20 травня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Притуло Л.В.,
при секретарі - Луценко П.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - адвоката Шкарупи П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, Публічне Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання правочину дійсним та визнання права власності,
Представники позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та адвокат Шкарупа П.В. в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві.
Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася. Про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином через оголошення у пресі, відомостей про поважні причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило.
Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, тому суд визнає його неявку в судове засідання неповажною та вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Крім того, відповідачка ОСОБА_4 неодноразово викликалася в судові засідання повістками, що підтверджується поштовою кореспонденцією (а.с. 21,37, 55).
За таких обставин суд прийняв рішення про заочний розгляд справи.
Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області державний виконавець Кузнецова Г.Г. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що в провадженні ВДВС на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 320/877/13-ц, виданого 20.05.2013 року Мелітопольським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», витрати на оплату судового збору в розмірі 2755,44 гривень та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420 гривень. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що у відповідачки ОСОБА_4 є автомобіль, який було розшукано та підготовлено до реалізації, але реалізація поки призупинена. Інші автомобілі зареєстровані на ім'я ОСОБА_4 також знаходяться у розшуку на підставі постанови від 06.11.2013 року про розшук. Виконавчий лист був тільки на ім'я відповідачки, на її чоловіка виконавчий лист на виконанні не перебував. Він є солідарним боржником за вказаним зобов'язанням.
Представник третьої особи - Публічно Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» Бойченко Д.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на підстави викладені в його запереченнях на позовну заяву.
Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_3, його представників ОСОБА_1 та адвокат Шкарупа П.В., свідка ОСОБА_7., вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Позивач ОСОБА_3 посилається на те, що факт вчинення договору купівлі-продажу вищезазначеного автомобілю підтверджується вищезазначеною розпискою.
Згідно з Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року право власності на рухоме майно, зокрема автомобілів, виникає після їх державної реєстрації.
Згідно п.8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою:
· довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;
· договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби;
· копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин;
· довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;
· акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;
· митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;
· договір фінансового лізингу;
· акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби.
Таким чином, П. 8 вказаних Правил передбачений вичерпаний перелік документів, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, проте в вищезазначеному переліку розписки про придбання автомобіля немає.
Тобто, угода між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 суперечить діючому законодавству та не може бути визнана дійсною.
Таким чином, суд вважає безпідставними посилання позивача на ст.328 ЦК України та правомірність виникнення права власності на спірний автомобіль,оскільки законом прямо встановлено інший порядок набуття права власності на автомобіль,зокрема,при його купівлі-продажу.
Підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Позивач не підтвердив доказами наявність у нього права власності на спірний автомобіль, тому суд не встановив підстав вважати порушеним його право власності на цей автомобіль та відповідно для захисту цього права в судовому порядку.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є другом позивача. ОСОБА_3 вирішив купити собі автомобіль. Вони разом вибирали йому автомобіль. Спірний автомобіль продавав чоловік, а власником машини була жінка. ОСОБА_4 він ніколи не знав. З метою економії коштів, ОСОБА_3 вирішив не перереєстровувати автомобіль на себе, а їздити по довіреності. Розписка на отримання відповідачкою грошей за купівлю автомобіля була написана при ньому. Вона писала розписку власноручно 08.06.2008 року. Коли сторони були у нотаріуса, його з ними не було.
Крім того, судом враховується та обставина, що на спірний автомобіль накладений арешт для виконання кредитних зобов'язань його власника ОСОБА_4, тому в даному випадку не виключено, що позовна заява спрямована на уникнення боржником відповідальності за кредитними та іншими борговими зобовязаннями, а також вказаний автомобіль взагалі не може бути предметом відчуження.
На підставі вищевикладеного керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 328, 392 ЦК України, Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, суд
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання правочину дійсним та визнання права власності - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачкою ОСОБА_4 протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: Л. В. Притуло