Справа № 359/4902/15 Головуючий у І інстанції Величко В.П.
Провадження № 22-ц/780/5038/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 27.08.2015
УХВАЛА

Іменем України

27 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Ігнатченко Н. В., Фінагєєва В. О.,

при секретарі Бобко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Станції екстренної медичної допомоги, Станції невідкладної медичної допомоги про оскарження дій та бездіяльності та стягнення матеріальної шкоди ,

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Станції екстренної медичної допомоги, Станції невідкладної медичної допомоги про оскарження дій та бездіяльності, стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що протягом останніх трьох місяців позивачку турбували симптоми, притаманні для серцевого нападу, а саме: головокружіння, втрата свідомості, загальна слабкість, підвищений артеріальний тиск, підвищений рівень цукру у крові, постійні болі в області серця, нудота. З цими симптомами до моменту встановлення діагнозу ОСОБА_2 зверталася до лікарів ендокринолога та невропатолога, але їх лікування не допомогло.

11 квітня 2015 року близько 11-00 години позивачу раптом стало зле і вона зателефонувала до швидкої, розповіла їм усі симптоми і показники, але вони не прийняли виклик. Починаючи з 24 квітня 2015 року до вищевказаних симптомів додалась пекуча біль в області серця, яка розповсюджувалася від грудної клітки, особливо при спробі говорити чи найменших фізичних навантаженнях. Протягом трьох днів вона неодноразово телефонувала на номер 103, але безрезультатно.

Коли, 27 квітня 2015 року о 8-16 годині, вона зателефонувала на швидку, її виклик зареєстрували і сказали чекати швидку. О 8-23 годині їй зателефонували з невідкладної допомоги, то вона ще раз розповіла про свій стан і їй повідомили, що скоро приїдуть. О 8-44 годині Позивач знову зателефонувала за номером 103, щоб дізнатися чи приїдуть лікарі, але диспетчер екстреної медичної допомоги повідомила, що передала виклик на невідкладну допомогу. Позивач вказує, що більше двох годин чекала, але швидка так і не приїхала. Коли їй стало гірше, то вона викликала таксі і самостійно поїхала до Бориспільської ЦРЛ.

Сталось це близько 9-00 години. У лікарні позивач звернулася до приймального відділення, де за півгодини їй негайно надали медичну допомогу, провели всі необхідні обстеження та аналізи, надали консультації лікарів, встановили діагноз і призначили необхідне лікування. Коли вона вже поверталася з лікарні, а саме близько 10-36 години, то їй зателефонували з невідкладної допомоги і запитали, чи не потрібно ще їхати на виклик.

На підставі викладеного вважає, що невідкладна медична допомога своєю бездіяльністю, а саме не приїздом на виклик, переданий з екстреної медичної допомоги, завдала їй матеріальної шкоди у розмірі 30 гривень, які позивач понесла на оплату послуг служби таксі.

Тому просила визнати дії екстреної медичної допомоги, а саме неприйняття викликів, неадекватна груба поведінка диспетчерів, неприйняття письмових звернень, неможливість потрапити на прийом до головного лікаря ОСОБА_3, протиправними.

Визнати дії невідкладної медичної допомоги, а саме не приїзд на виклик ОСОБА_2 24 квітня 2015 року переданий з екстреної медичної допомоги на невідкладну, протиправними. Стягнути з невідкладної медичної допомоги на користь ОСОБА_2 тридцять гривень матеріальної шкоди.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції з посиланням на незаконність і необґрунтованість рішення суду у неповноті встановлення обставин, які мають значення для справи та неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження доводів позовної заяви позивачем не було надано суду доказів про неправомірні дії та бездіяльність відповідачів.

Відповідно до листа Бориспільської станції екстреної медичної допомоги від 28 травня 2015 року № 110 дзвінків від позивачки в диспетчерську службу екстреної медичної допомоги про надання їй медичної допомоги в період з 01 по 31 березня 2015 року не поступало. 11 квітня 2015 року в 12 годин 14 хвилин телефонувала невідома особа, під час розмови з якою питання про надання особі медичної допомоги не ставилося.

Також 25 квітня 2015 року в 17 годин 17 хвилин у диспетчерську службу екстреної медичної допомоги поступив дзвінок від невідомої особи, яка повідомила про захворювання матері на шизофренію, на що диспетчером наданні розяснення.

Також 27 квітня 2015 року в 08 годин 17 хвилин поступив телефонний дзвінок до диспетчерської служби екстреної медичної допомоги від позивачки про надання їй медичної допомоги. Вказаний виклик в 08 годині 22 хвилини було передано для виконання до невідкладної допомоги (а.с. 5).

З письмового повідомлення адміністрації Бориспільської центральної районної лікарні від 05 червня 2015 року № 823 щодо надання медичної допомоги позивачці 27 квітня 2015 року вбачається, що позивачці пропонували надати таку допомогу після обслуговування двох раніше зареєстрованих викликів, проте позивачка повідомила про надання їй допомоги в приймальному відділенні лікарні (а.с. 27).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права при його ухваленні, які передбачені ст. ст. 309, 310 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді