У х в а л а

іменем україни

19 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Посилався на те, що після розірвання шлюбу з відповідачкою, остання в період з червня 2009 року по травень 2012 року безпідставно одержала з його банківського рахунку, відкритого в АКБ «Укрсоцбанк», грошові кошти в сумі 148 644 грн 04 коп., які позивач просив стягнути на свою користь. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки відсотки за користування безпідставно отриманих коштів в сумі 60 980 грн 53 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач особисто звернувся до банку із заявою про відкриття додаткової картки на ім'я довіреної особи ОСОБА_5, чим надав останній право користуватися його рахунком без будь-якої умови щодо порядку користування цими коштами.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права чи неправильно застосовано норми матеріального права.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Святошинського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно отриманих коштів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко

Ю.Г. Іваненко