АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3614/2015 Головуючий у першій інстанції - Мальцев Д.О.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року про відмову у відкритті провадження у справі по цивільній справі за заявою ОСОБА_3, яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, заінтересована особа: Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація про встановлення факту проживання однією сім'єю,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2014 відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що висновок суду про наявність спору про право є безпідставним і не ґрунтується на обставинах справи та вимогах закону.

В судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення апелянта, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкриття провадження у справі виходив з того, що зі змісту заявлених вимог вбачається спір про право.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що грудні 2014 року ОСОБА_3, яка діє від свого імені та від імені ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулась до суду з заявою, в якій просила: встановити факт постійного проживання покійної ОСОБА_7, 1940 р.н., у житловій площі (квартирі) за адресою: АДРЕСА_1, однією сім'єю з ОСОБА_3, 1975 р.н., ОСОБА_6, 1970 р.н., ОСОБА_4, 1997 р.н. та ОСОБА_5, 2001 р.н. з травня 2004 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зі змісту заяви вбачається, що встановлення даного факту необхідне заявнику для укладення договору найму квартири, оскільки на її усне звернення до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в укладенні такого договору було відмовлено з тих підстав, що такий договір може бути укладений тільки з членами сім'ї померлого, які постійно проживали з наймачем останні п'ять років або необхідно встановити факт проживання з померлою однією сім'єю.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із вимогами ст. 15 ЦПК України, суд розглядає у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Суди розглядають вищевказані справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначено справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови № 5 від 25.05.1998 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною ч. 4 ст. 256 ЦК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення даного факту повязується з наступним вирішенням спору про право щодо користування квартирою, після смерті наймача, та, відповідно, укладення договору найму, з уповноваженим органом, який не визнає це право заявника (заявників).

Враховуючи вищевказані положення процесуального закону, а також з огляду на зміст поданої заяви, колегія суддів вважає цілком законним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у даній справі з підстав наявності спору щодо права користування квартирою, який підлягає вирішенню в позовному провадженні, що унеможливлює розгляд даної справи в порядку окремого провадження.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог процесуального закону, а доводи апеляційної скарги щодо невідповідності оскаржуваної ухвали обставинам справи та вимогам закону, є безпідставними та не обґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року про відмову у відкритті провадження у справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді