Справа №2-5660/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2015 р. суддя Солом'янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання недійсним кредитного договору.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Вищевказана заява не відповідає вимогам ст.ст. 119-120 ЦПК України, а саме: позивачем не викладено обставин, якими він обґрунтовує зміст своїх позовних вимог.

Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи те, що 23.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML-002/970/2007, можна дійти висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору.

Таким чином, позивачу слід обґрунтувати підстави для визнання вказаного договору недійсними, з урахування того, що при його укладанні у 2007 році з умовами виконання вказаного договору позивач був ознайомлений належним чином та погоджувався з ним, про що свідчить його підпис на договорі.

Крім того, позивачу необхідно викласти вказані обставини з урахуванням строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Звертаю увагу позивача на те, що позовна заява містить перелік пунктів кредитного договору та визначень, які він просить суд дослідити, проте жодних конкретних правових підстав, передбачених чинним законодавством, для визнання кредитного договору недійсним не зазначено.

Згідно Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

З урахуванням викладеного прихожу до висновку, що застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладанню договору. Після укладання договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Таким чином, позивачу слід обґрунтувати висновок про те, що він є споживачем даної послуги та має право звернення до суду на цій підставі.

При зверненні до суду позивач одночасно керується нормами ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів» кожен з яких передбачає різні підстави визнання недійсності договорів, а тому позивачу необхідно визначитися чим він керується при зверненні до суду, а саме: чи нормами ЦК України чи Законом України «Про захист прав споживачів».

Також, позивач як на підставу для визнання кредитного договору недійсним перелічує норми ЦК України для визнання правочину недійсним, а саме: кредитний договір був укладений ним внаслідок помилки, банк ввів позивача в оману щодо умов кредитного договору, волевиявлення позивача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, вказаний договір суперечить положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.

При цьому, позивачу все ж таки слід визначитись, яка саме з вище перелічених обставин є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Отже, позивачем не наданожодного доказу, що підтверджує обставини позову щодо порушення його прав, щоє обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення та наданнядоказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 121 ЦПК України вважаю необхідним залишити заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» про визнання недійсним кредитного договору - залишити без руху.

Надати строк на усунення недоліків терміном п'ять днів з моменту отримання копії ухвали, шляхом подання нової позовної заяви, з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя