АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 679/40/13-ц
Провадження № 22-ц/792/36/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Переверзєвої Н.І., Спірідонової Т.В.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: апелянтки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні справу провадженням № 22ц/792/36 /15 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Нетішинського міського суду від 04 листопада 2014 року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в майні та розподіл майна подружжя, витребування майна з чужого незаконного володіння;

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, гаражного кооперативу „Автомобіліст", третя особа ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" про визнання права власності на майно.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

встановила:

В січні 2013 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку майна та поділ майна подружжя, витребування майна з чужого незаконного володіння. В обгрунтування вимог вказувала, що з 05.09.2001 року по 28.01.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 За час спільного проживання в шлюбі ними було придбано спільного майна на загальну суму 104 790 грн.

Тому позивачка з урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог під час судового розгляду просила:

визнати за нею право власності на ? частину будівельних матеріалів використаних на будівництво гаража та визнати за нею право на здачу гаража в експлуатацію і отримання правовстановлюючих документів на нього;

стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію в розмірі вартості ? частки автомобіля, що становить 51 157,6 грн.;

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Фурсевич О.В. Справа №22ц/792/36 /15

Доповідач -Кізюн О.Ю. Категорія № 48

виділити їй в натурі іншого майна на загальну суму 6 100 грн., а саме: електровипромінювач -300 грн., бойлер на 50 літрів - 800 грн., холодильник, виробництва Німеччина - 1000 грн., 4 вулики вартістю по 100 грн. кожний на суму 400 грн., душову кабіну з обладнанням до неї 1900 грн., насосну станцію 1200 грн., лінолеум 10 кв. м.- 450 грн., ліжко 50 грн.:

ОСОБА_3 виділити автомобіль „Шкода", та іншого майна на суму 6 290 грн., а саме: газову плиту - 200 грн., медогонку 250 грн., газогокосилку 1700 грн., бетономішалку 1700 грн., зварювальний апарат 600 грн., бензопилу 700 грн., болгарку 800 грн., холодильник вітчизняного виробництва 200 грн., два ліжка по 40 грн., шкаф 60 грн. стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію 95 грн.

Крім цього, просила зобов'язати відповідача повернути їй майно, яке є її особистою власністю, на загальну суму 2 540 грн., зокрема: кухонний гарнітур „Кристина" - 1000 грн., телевізор „Оріон" - 1000 грн., посуд на загальну суму 540 грн.(5 супових тарілок по 12 грн., 12 великих підставних тарілок по 10 грн., 10 десертних тарілок по 8 грн., 4 чашки по 12 грн., та 4 тарілочки для чаю по 10 грн., заварник 16 грн., цукровниця 10 грн., комплект ложок та виделок по 6 штук по 3 грн., дві каструлі по 35 грн., одна сковорідка більша вартістю 40 грн., одна сковорідка менша вартістю 30 грн.) (т.1, а.с.2-6, т.3, а.с.6-7)

В лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, гаражного кооперативу „Автомобіліст" м. Нетішин, третя особа ВАТ „Райффайзен Банк Аваль" про визнання права особистої власності на гараж НОМЕР_2 в гаражному кооперативі „Автомобіліст" м. Нетішин вартістю 5 600 грн., автомобіль „Шкода",2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 75 000 грн. (т.1, а.с.39-42)

Ухвалою Нетішинського міського суду від 22.02.2013 року зустрічний позов ОСОБА_3 об'єднано в одне провадження з первісним позовом (т.1, а.с.66)

Під час розгляду справи по суті ОСОБА_3 змінював позовні вимоги, подаючи до суду заяви про збільшення та уточнення позовних вимог (т.2, а.с.104-105; т.3. а.с.18-20)

З урахуванням цих заяв просив;

визнати за ним право приватної особистої приватної власності на гараж НОМЕР_2 в гаражному кооперативі „Автомобіліст" м. Нетішин;

визнати за ним право власності на автомобіль„Шкода",2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ; зобов'язати ОСОБА_1 повернути йому комплект ключів від автомобіля;

визнати спільною частковою власністю сторін насосну станцію, вагонку, душову кабіну з обладнанням до неї;

із спільно майна подружжя виділити йому майна на загальну суму 5490 грн., а саме: 4 вулики вартістю по 100 грн. на суму 400 грн., медогонку -250 грн., газонокосилку 1700 грн., бетономішалку 1000 грн., зварювальний апарат 600 грн., бензопилу 700 грн., болгарку 800 грн., ліжко 40 грн.

виділити ОСОБА_1 наступне майно: електровипромінювач -300 грн., холодильник виробництва Німеччина -1000 грн., лінолеум 10 кв. м.-450 грн., два ліжка по 40 грн. на суму 80 грн., газову плиту 200 грн., холодильник вітчизняного виробництва 200 грн., шафу 60 грн., а всього на загальну суму 2 290 грн.

Для досягнення рівності у часті спільного майна подружжя згідний сплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 3 200 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на відновлення автомобіля „Шкода" в сумі 6 600 грн; а також моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Рішенням Нетішинського міського суду від 04 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Розподілено майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши в натурі у власність ОСОБА_1: електровипромінювач вартістю 300 грн., бойлер на 50 літрів вартістю 800 грн., насосну станцію вартістю 1200 грн., чотири вулики вартістю по 100 грн кожний на загальну суму 400 грн., газову плиту вартістю 200 грн., холодильник радянського виробництва марки „Снайге" вартістю 200 грн., душову кабіну з обладнанням до неї вартістю 1900 грн., два ліжка по 40 грн., кожне загальною вартістю 80 грн., шафу вартістю 60 грн., а всього на суму 5 140 грн.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_3: медогонку вартістю 250 грн., газонокосарку вартістю 1700 грн., бетономішалку вартістю 1700 грн., зварювальний апарат вартістю 600 грн., бензопилку вартістю 700 грн., болгарку вартістю 800 грн., а всього на суму 5 750 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 305 грн. грошової компенсації різниці вартості часток.

Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на автомобіль Skoda Oktavia", 2001 року випуску, державний номерний знак „НОМЕР_3

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля "Skoda Oktavia", 2001 року випуску, державний номерний знак „НОМЕР_1" в розмірі 51 157 грн. 60 коп.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 січня 2013 року, на гараж НОМЕР_2 в гаражному кооперативі „Автомобіліст" в м. Нетішин та на автомобіль „Skoda Oktavia", 2001 року випуску, державний номерний знак „НОМЕР_1" і зобов'язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 документи на вказаний автомобіль та комплект ключів до нього.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 належний її телевізор „Оріон" вартістю 1000 грн.

В задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 576 грн. та витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 42 грн. 21коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 566 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1 500 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 219 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 357 грн.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі. Апелянт вказує, що автомобіль „Skoda Oktavia", 2001 року випуску, він придбав на кредитні кошти в сумі 75 000 грн., які були отримані ним у ПАТ „Райффайзенбанк" 11.09.2008 року, проте згідно експертної оцінки автомобіль, який перебуває у користування 12 років, оцінено в 102 315 грн. 20 коп. Непогоджуючись із такою оцінкою, він заявляв клопотання про проведення повторної експертизи, проте це клопотання судом було відхилено, що вказує на упередженість суду при розгляді справи. В період шлюбу з ОСОБА_1 було погашено кредит на суму 55 055 грн. Після розірвання шлюбу 28.01.2011 року він особисто сплатив на погашення кредиту 100 936 грн. 79 коп., тому для нього є незрозумілим на якій підставі з нього на користь ОСОБА_1 суд стягнув 51 157 грн. 60 коп. Судом також безпідставно відхилено надані ним докази щодо придбання бойлера та душової кабіни після розірвання шлюбу.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині про їх задоволення. Апелянт вважає, що суд безпідставно зобов'язав її повернути ОСОБА_3 документи на автомобіль „Skoda Oktavia" та комплект ключів до нього, оскільки відповідно до ухвали суду від 23.07.2014 року про зміну способу забезпечення позову автомобіль 08.08.2014 року було передано на зберігання ОСОБА_3 У зв'язку із цим вона особисто віддала державному виконавцю документи на машину, які разом із ключами від автомобіля, які зберігалися у відділі ДВС, державний виконавець передав ОСОБА_3 Вважає, що суд безпідставно відмовив у визнанні за ОСОБА_3 права власності на гараж НОМЕР_2 в гаражному кооперативі „Автомобіліст", оскільки кооператив не є гаражно - будівельним кооперативом, і не може бути залучений до оформлення документів про перехід права власності на розпочатий будівництвом гараж від ОСОБА_6 до ОСОБА_3 і неї, як подружжя. Незаконним на думку апелянта є рішення суду першої інстанції в частині відмови їй у задоволенні позовних вимог на загальну суму 19 549 грн., а саме: про зобов'язання ОСОБА_3 повернути належне їй на праві приватної власності майна на суму 1 540 грн.- кухонний гарнітур „Крістіна" - 1000 грн. та кухонний посуд вартістю 540 грн.; про розподіл спільного майна на суму 1 500 грн.- холодильника виробництва Німеччина вартістю 1 000 грн.. 10 кв. м. лінолеуму для кухні вартістю 450 грн. та ліжка вартістю 50 грн. При вирішенні цієї частини вимог суд безпідставно не прийняв до уваги її пояснення в якості свідка та пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9. Крім цього, в своїй заяві про збільшення та уточнення позовних вимог від 12.12.2013 року ОСОБА_3 визнав факт наявності як спільного майна холодильник виробництва Німеччина та лінолеум 10 кв. м. Зазначає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні її вимог про визнання за нею права власності на ? частину будівельних матеріалів вартістю 16 509 грн., які використані на будівництво гаража; у визнанні за нею права на здачу гаража в експлуатацію і отримання правовстановлюючих документів. Вона надала суду докази про те, що в період шлюбу у ОСОБА_6 був придбаний розпочатий будівництвом гараж в гаражному кооперативі „Автомобіліст", а на час вирішення спору гараж з гідно висновку експерта є завершеним будівництвом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимг, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції щодо частини вимог підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.309 ЦПК.

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі ст.70 Сімейного кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.09.2001 року по 28.01.2011 року.

Під час шлюбу за кошти в сумі 75 000 грн. , які були отримані ОСОБА_3 в кредит від ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» згідно кредитного договору від 11.09.2008 року, сторони купили автомобіль „Skoda Oktavia", 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який 19.09.2008 року зареєстрований за ОСОБА_3

Встановлено, що станом на 16.06.2014 року кредитні зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_3 виконав повністю, кредит погашено і заборгованість відсутня. Встановлено також, що після розірвання шлюбу між сторонами погашення кредиту ОСОБА_3 здійснював за власні кошти.

Залишаючи автомобіль „Skoda Oktavia" у власності ОСОБА_3, та стягуючи з нього на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля в розмірі 51 157 грн. 60 коп., суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 07.05.2014 року ринкова вартість спірного автомобіля становить 102 315 грн. 20 коп., і що погашення частини кредиту ОСОБА_3 після розірвання шлюбу може бути підставою для регресної вимоги до другого з подружжя - ОСОБА_1 по повернення йому половини сплачених коштів за кредитним договором. Проте, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не можна, оскільки, сплата ОСОБА_3 кредитних коштів за кредитним договором після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 здійснювалась його особистими грошима, які не є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно розрахунку погашення заборгованості за кредитним договором, наданого суду АТ «Райффайзенбанк Аваль», убачається, що до розірвання шлюбу між сторонами в рахунок погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом було сплачено грошових коштів в сумі 60 715,74 грн. (а.с.216,т.1)

Тому колегія суддів вважає, що на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню половина грошових коштів сплачених сторонами за кредитним договором в період шлюбу, а саме 30 357,87 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що в будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 Славутського району, в якому проживали сторони під час шлюбу, ОСОБА_1 перевезла кухонний гарнітур «Кристина», виробництва Польша, вартістю 1 000 грн., який був придбаний ОСОБА_1 за власні кошти до шлюбу. Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні вимог про зобов'язання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 кухонний гарнітур «Кристина», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має вільний доступ до будинку і в будь-який час має можливість забрати належне їй майно.

Проте такий висновок суду не можна визнати підставним. Убачається, що між сторонами існує спір щодо поділу майна, з часу розірвання шлюбу ОСОБА_1 не користується будинком що знаходиться в АДРЕСА_1 Славутського району, тому її вимога про зобов'язання ОСОБА_3 повернути її особисте майно - кухонний гарнітур «Кристина», який знаходиться в цьому будинку, є законною і обґрунтованою.

Також колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про зобов'язання ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 документи на автомобіль „Skoda Oktavia"та комплект ключів до нього, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які б об'єктивно вказували на те, що ОСОБА_1 утримує документи на автомобіль „Skoda Oktavia"та комплект ключів до нього.

Встановлено, що під час шлюбу сторони користувалися гаражем НОМЕР_2 в гаражному кооперативі «Автомобіліст», який в установленому законом порядку в експлуатацію не прийнятий і у сторін відсутній правоустановлючий документ на нього.

При вирішенні справи, суд першої інстанції виходив з того, що означений гараж був придбаний ОСОБА_3 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1, а тому остання не може претендувати на ? вартості будівельних матеріалів використаних на будівництво гаража.

Однак такий висновок суду суперечить дослідженим судом доказам. Так, допитаний в якості свідка ОСОБА_6, пояснив, що він будучи членом гаражного кооперативу розпочав будівництво гаража, однак у 2000-2001 роках він за 500 грн. продав недобудований гараж, а фактично будівельні матеріали, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_8 також підтвердив, що ОСОБА_3 купив недобудований гараж.

Відповідно до висновку оціночно-будівельної експертизи від 21.11.2013 року, означений гараж завершений будівництвом та готовий для введення в експлуатацію, його ринкова вартість станом на 21.11.2013 року складає 33018 грн. (а.с. 78-98, т.2)

Згідно ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів , обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Оскільки гараж не введений в експлуатацію і на нього відсутні правовстановлюючі документи, тому він не є об'єктом нерухомого майна, а будівельні матеріали, які витрачені на його будівництво, слід визнати спільною сумісною власністю сторін. У зв'язку із цим колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 має право на ? частину будівельних матеріалів, а тому на її користь слід стягнути з ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості ? частини будівельних матеріалів, які витрачені на його будівництво, в сумі 16 509 грн.

Рішення суду першої інстанції щодо вирішення інших вимог сторін колегія суддів визнає законним і обґрунтованим, і підстав для зміни чи скасування в іншій частині рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Нетішинського міського суду від 04 листопада 2014 року частково скасувати, а саме:

в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості ? частини автомобіля „Skoda Oktavia", 2001 року випуску;

в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь ? вартості будівельних матеріалів, використаних на будівництво гаража;

в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про зобов'язання ОСОБА_3 повернути їй кухонний гарнітур „Крістіна", виробництва Польша, вартістю 1 000 грн.;

в частині зобов'язання ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 документи на автомобіль „Skoda Oktavia", 2001 року випуску та комплект ключів до нього.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля „Skoda Oktavia", 2001 року випуску, в сумі 30 357,87 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ? вартості будівельних матеріалів, використаних на будівництво гаража НОМЕР_2 в гаражному кооперативі „Автомобіліст", на суму 16 509 грн.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 кухонний гарнітур „Крістіна", виробництва Польша, вартістю 1 000 грн.

У задоволенні вимог ОСОБА_3 про зобов'язання ОСОБА_1 повернути йому комплект ключів до автомобіля „Skoda Oktavia", 2001 року випуску відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча:підпис

Судді:підписи

Копія вірна. Суддя апеляційного суду О.Кізюн