Справа № 755/5902/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС-ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в:

В провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС-ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Позивач у своїй заяві зазначив адресу відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1, що територіально відноситься до юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва. В ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року зазначено, що згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві, боржник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, недоказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач просить стягнути заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_2 яка належить на рпаві приватної власності ОСОБА_1.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини.

Правила виключної підсудності, визначені у частині першій ст.114 Цивільного процесуального кодексу України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, та стосуються позовів, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири тощо).

Як роз'яснено у п.41 та п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС-ПЛЮС» до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послугне підлягає розгляду у Дніпровському районному суді міста Києва, оскільки місцезнаходження нерухомого майна - АДРЕСА_2 - підпадає під юрисдикцію Дарницького районного суду м. Києва.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Таким чином, суддя вирішує питання про повернення сплаченого позивачем судового збору, який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду, що документально підтверджується оригіналом платіжного документа.

Враховуючи вищенаведене та керуючись п.4 ч.3 ст.121, ст.ст.209-210 Цивільного процесуального кодексу України, судя,-

у х в а л и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС-ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послугповернути позивачу для подання до належного суду.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю " СЕРВІС-ПЛЮС" судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., який сплачено на підставі платіжного доручення №412 від 12 березня 2015 року на рахунок №0005 МФО №820019, відкритий в ГУДК України в м. Києва, отримувач УДК в Дніпровському районі м. Києва.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. О. Яровенко