Справа № 159/4838/15-ц
Провадження № 2/159/1388/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 09 жовтня 2015 року

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що 31.12.14 р. помер його батько ОСОБА_2. Останній за життя оформив заповіт, за яким усе своє майно залишив йому як синові. До спадкового майна відноситься будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у м. Ковелі Волинської області, по вул. Купріна, 24. Він 19.01.15 р. звернувся до Ковельської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. На протязі 6 міс. з моменту відкриття спадщини ніхто інший не звертався у нотконтору для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, а тому він є єдиним спадкоємцем. Однак 23.07.15 р. нотконторою не було йому видано свідоцтво про право на спадщину на спірне нерухоме майно як спадкове майно, так як право власності на спірне нерухоме майно не було оформлено спадкодавцем належно. Відмова нотаріуса була зумовлена тим, що не збереглось оригіналів правовстановлюючих документів про держреєстрацію права власності на належне спадкодавцеві майно, що утруднює отримання ним свідоцтва про право на спадщину. А тому просить позов задовольнити та визнати за ним право власності на будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований у м. Ковелі Волинської області, по вул. Купріна, 24, в порядку спадкування як належний спадкодавцю ОСОБА_2.

Позивач, його представник в судове засідання не з»явились, хоча позивач був належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомлено. Попередньо представником позивача подано до суду заяву з проханням справу розглядати у відсутності позивача, його як представника позивача; зазначено, що позов підтримується.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча відповідач належно оповіщений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву з проханням справу розглядати у відсутності його представника. Письмового заперечення проти позову до суду не подав.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з»явились.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути і визнання права.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Та обставина, що батько позивача ОСОБА_2 - помер 31.12.14 р. у м. Ковелі Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії I ЕГ № 164 115, виданого 02.01.15 р. відділом держреєстрації ацс по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської області.

За змістом ст. 1 220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи.

За змістом ст. 1 217 ЦК України, спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом.

Та обставина, що позивач є сином ОСОБА_2, стверджується копією рішення Луцького міськрайсуду Волинської області у справі № 161/2 857/15 ц провадження № 2 о/161/96/15 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Як вбачається з копії заповіту, посвідченого 17.06.09 р., ОСОБА_2 все своє майно заповів позивачеві.

Та обставина, що позивач прийняв спадщину після смерті свого батька, стверджується матеріалами спадкової справи.

Відповідно до листа зав. Ковельською держнотконторою № 1 437/01 16 від 23.07.15 р., позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спірне майно як спадкове не у з»язку з тим, що не збереглось оригіналів правовстановлюючих документів про держреєстрацію права власності на належне спадкодавцеві майно, як про це зазначає у своїй позовній заяві позивач, а у зв»язку з тим, що за життя спадкодавця на його ім»я не було оформлено права власності на спірне майно у встановленому законом порядку.

Так, як слідує з копій нотаріально посвідчених: договору купівлі продажу від 13.03.90 р., договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 25.10.72 р., спадкодавець ОСОБА_2 придбав незакінчений будівництвом будинок, готовність якого складала 11 %, літню кухню, хлів по вул. Купріна, 24 у м. Ковелі Волинської області, що належав продавцю ОСОБА_3 - на підставі договору про надання саме ОСОБА_4 у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого нотаріально 13.07.75 р..

Як слідує з копії вищезазначеного договору купівлі продажу, покупець ОСОБА_2 прийняв на себе всі обов»язки по добудові будинку, що передбачені договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку, що в оригіналі додається до цього договору.

Договір купівлі продажу також підлягав реєстрації за місцем знаходження будинку у Волинської бюро техінвентаризації після прийняття будинку у експлуатацію, однак, доказів такої реєстрації позивачем суду не надано.

Та обставина, що і на даний час спірне майно має статус незавершеного будівництвом, стверджується як висновком суб»єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 № 489 Н від 03.08.15 р. про вартість нерухомого майна, так і звітом цього ж суб»єкта оціночної діяльності про оцінку незавершеного будівництвом житлового будинку.

З»ясувати, чи спірне майно не містить на даний час самочинного будівництва у розумінні ст. 376 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про містобудівну діяльність», суд можливості позбавлений, так як копії техпаспорта на спірне майно позивачем до суду не подано.

Як слідує з ст. 1 216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1 299 зазначеного Кодексу).

За змістом ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Предметами права власності може бути лише майно, що складається з речей (ст. 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (ст. 190 ЦК України).

Право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові (ст. 317 ЦК України).

Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 ЦК України).

За змито ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно - правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абз. 1 цієї частини, може укласти договір щодо обєкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення обєкта нерухомого майна, проектно - кошторисної документації, а також документів, що містять опис обєкта незавершеного будівництва.

Даних про те, що придбаний його батьком незавершений будівництвом будинок набув статусу житлового, тобто, такого, що відповідав би положенням ст. 380 ЦК України і суд мав би підстави до визнання за позивачем як спадкоємцем права власності в порядку спадкування саме на будинок; земельна ділянка, на якій розташоване спірне майно, перебувала у власності чи користуванні спадкодавця, або перебуває у користуванні чи власності позивача, останнім позивачем суду також не надано.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що батько позивача за договором купівлі - продажу незавершеного будівництвом будинку прдбав незавершений будівництвом будинок, однак, вказаний договір не зареєстрував у встановленому законом порядку. На даний час придбане спадкодавцем майно має статус незавершеного будівництвом. Даних про те, що земельна ділянка, на якій розташоване спірне майно, надавалась у встановленому законом порядку спадкодавцеві чи спадкоємцеві у власність чи користування; позивач суду не надав. У позивача не виникає права власності на спірне майно як на об»єкт права власності у розумінні ст. 380 ЦК України, а лише на матеріали, обладнання тощо, що були використані в процесі цього будівництва (створення майна), однак, таких позовних вимог позивач не ставить, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 60, 61, 212 - 218, 88 ЦПК України, ст. ст. 179, 190, ч. 1 ст. 182, ст. ст. 317, 331, 380, 1 216, 1 217, 1 220, ч. 2 ст. 1 299 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_6