Справа № 452/3840/14 Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/783/4120/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Цяцяка Р.П.

з участю секретаря Бадівської О.О

та з участю ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Самбірського міського виробничого управління житлово-комунального господарства про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням у позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом жодним чином не було оцінено той факт, що кабінети були опечатані і ОСОБА_2 не мала доступу до них протягом більш як півроку, що і було причиною її відсутності саме в даному кабінеті у наведені робочі дні. При цьому не було звернуто увагу на ту обставину, що такі дії відповідача є грубим порушенням ст. 29 КЗпП. Вказує, що позивач сумлінно виконувала покладені на неї трудові функції в іншому вільному приміщенні. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Відповідно до ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін (п.1 ч.1), розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (п.4 ч.1).

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п.4 ч.1 ст. 49 КЗпП України).

Відповідно до роз»яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом вважається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв»язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишенням роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов»язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Судом установлено, що ОСОБА_2 16.01.2007 року була прийнята на роботу у Самбірське МВУЖКГ на посаду секретаря-друкарки та з 11.06.2007 року переведена на посаду головного бухгалтера Самбірського МКУЖКГ, що стверджується наказом від 11.06.2007 року № 67 (а.с.223).

Рішенням Самбірської міської ради від 14.05.2013 року №23 вирішено припинити юридичну особу - Самбірське міське виробниче управління житлово-комунального господарства шляхом ліквідації; створити ліквідаційну комісію. Головою ліквідаційної комісії призначено Вуйка М.С., до складу ліквідаційної комісії включено головного бухгалтера Самбірського МВУЖКГ ОСОБА_2 (а.с.25).

Наказом № 6 від 25.11.2014 року голови ліквідаційної комісії Вуйка М.С. ОСОБА_2 - головного бухгалтера Самбірського МВ УЖКГ звільнено 25.11.2014 року за прогул без поважних причин, учинений 12.11. 2014 року (п.4 ст. 40 КЗпП України) (а.с.5).

Відсутність позивача на роботі зафіксована комісійним актом від 12.11.2014 року (а.с. 39), з якого вбачається, що ОСОБА_2 була відсутня на робочому місці без поважних причин, зокрема в будь-яких інших приміщеннях МВУЖКГ за адресою вул. Шухевича,1 з 9.00 до 17.00. Факт відсутності позивачки на роботі 12.11.2014 року ствердили свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

З показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 вбачається, що членами ліквідаційної комісії з ліквідації Самбірського МВУЖКГ 12.11.2014 року проводилося впорядкування документації управління, яка знаходилася в двох кабінетах в приміщенні будівлі на вул. Шухевича, 1 в м. Самборі, однак головний бухгалтер ОСОБА_2 участі у цій роботі не приймала і на робочому місці її не було.

Оскільки законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин, у справах про звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України суд вирішує питання про поважність причин відсутності працівника на роботі виходячи з конкретних обставин і враховуючи будь-які докази із числа передбачених ст. 57 ЦПК України.

Умовами визнання прогулу здійсненим без поважних причин є відсутність документів, інших доказів, що свідчать про неможливість для працівника перебувати на роботі.

Як убачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження причин відсутності на роботі посилається на те, що 15.07.2014 року кабінет, де знаходилися бухгалтерські документи, було опечатано.

Судом установлено, що ключ від вказаного кабінету знаходився в ліквідаційній комісії, однак позивач звернулася з заявою про надання доступу до кабінету лише 25.11.2014 року.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, допитані за заявою позивачки, не підтвердили факт її перебування на роботі 12.11. 2014 року.

Враховуючи наведене, міськрайонний суд прийшов до вірного висновку, про встановлення факту відсутність позивачки на роботі 12.11.2014 року, що не було обумовлено поважними причинами.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: Л.Б.Струс

Р.П.Цяцяк