Провадження № 22-ц/780/360/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
Категорія 34 26.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року в справі за позовом Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області до ОСОБА_1, третя особа: Сільськогосподарський виробничий кооператив «Степ» про стягнення збитків, заподіяних рибним запасам України,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 04.11.2013 о 11.30 ОСОБА_1, перебуваючи на річці у с. Потіївка Білоцерківського району Київської області, грубо порушив правила рибальства, а саме, ловив рибу забороненим знаряддям лову - пристроєм для вилову риби за допомогою електроструму та волоком з капрону. Виловив рибу цінних видів: карась сріблястий - 1760 шт., короп - 34 шт., товстолоб - 4 шт., амур білий - 60 шт.. загальна вага риби становить 176 кг, що перевищує встановлену добову норму вилову риби на 173 кг. Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 52-1, 63 ЗУ «Про тваринний світ», пункти 3.15, 4.6 Правил рибальства.

Білоцерківський міськрайонний суд постановою від 10.12.2013 притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП.

Просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, заподіяну державі внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів в розмірі 56 644грн.. При цьому позивач не зазначив, яка особа виступає в інтересах держави на користь якої пред'явлено позов. Проте, просить стягнути шкоду на рахунок спеціального місцевого фонду Потіївської сільської ради Білоцерківського району.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що належних і допустимих доказів, які свідчать про те, що державі була заподіяна шкода позивачем не надано, а неправомірність дій відповідача не спричинила в даному випадку матеріальної шкоди державі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.11.2013 Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області складено протокол № 01245 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1, який 04.11.2013 о 11.30 перебуваючи у с. Потіївка Білоцерківського району Київської області на р. Безіменній, грубо порушив правила рибальства, а саме, ловив рибу забороненим знаряддям лову - пристроєм для вилову риби за допомогою електроструму та волоком з капрону. Виловив рибу цінних видів: карась сріблястий - 1760 шт., короп - 34 шт., товстолоб - 4 шт., амур білий - 60 шт.. загальна вага риби становить 176 кг. Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 52-1, 63 ЗУ «Про тваринний світ», пункти 3.15, 4.6 Правил рибальства. Згідно довідки-розрахунку, правопорушник заподіяв збитків рибному господарству України на суму 56644грн..

При складанні протоколу ОСОБА_1 надав пояснення, що вилов риби здійснює на прохання ОСОБА_2 з метою перенесення риби з одного ставу в інший.

Білоцерківський міськрайонний суд постановою від 10.12.2013 притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП. 19.09.2014 останній оскаржив постанову до апеляційного суду.

16.07.2014 позивач звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Потіївської сільської ради Білоцерківського району про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Проте, в листі від 24.09.2014 та заяві від 13.10.2014. Потіївська сільська рада не підтримали позов, поданий в її інтересах, посилаючись на те, що матеріальна шкода державі не була завдана, оскільки вилов риби здійснювався на орендованому штучному водоймі СВК «Степ» на прохання керівника ОСОБА_2, таким чином нарахування збитків, завданих державі є безпідставним.

Натомість позивач подав заяву про зміну підстав позову та особи, в інтересах якої заявлений позов, згідно якої позовна заява подана в інтересах держави на підставі повноважень, наданих позивачем законом. Позивач наполягав на заподіянні відповідачем його неправомірними діями шкоди державі.

Відповідно до ст.40 КУпАП, на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, покладається обов'язок відшкодувати майнову шкоду, заподіяну у результаті протиправного діяння.

Як встановлено в судовому засіданні, вилов риби відповідачем здійснювався на водоймі, розташованій на землі Потіївської сільської ради, яка згідно з договором оренди земельної ділянки від 17.05.2001 передана в оренду СВК «Степ» в особі ОСОБА_2, який є керівником та співзасновником кооперативу. Мета використання земельної ділянки - для організації ставів та розведення риби і раків. До видів діяльності підприємства, згідно довідки АБ № 475392 з ЄДРПОУ, відноситься і прісноводне рибництво. Свою діяльність господарство здійснює згідно із статутом СВК «Степ».

Відповідно до ст.20 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

На підставі ст.10, ч.4 ст.63 ЗУ «Про тваринний світ», громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Як пояснив відповідач та представник третьої особи СВК «Степ», вилов риби здійснювався на прохання керівника рибного господарства із штучно створеного ним ставка для перенесення в інший став. Ці пояснення підтверджуються і листом Потіївської сільської ради. Дані фактичні обставини не спростовував і представник позивача.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які свідчать про те, яким чином та кому саме, якому органу що представляє державу, була заподіяна шкода, позивачем не надано та відсутні в матеріалах справи.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що немає підстав для стягнення з відповідача шкоди, завданої ним державі, оскільки власником рибного господарства є третя особа по справі, на замовлення якої здійснювався вилов. Неправомірність дій відповідача не спричинила в даному випадку матеріальної шкоди державі, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як на підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга не містить.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: