Єдиний унікальний номер 741/345/15-ц
Провадження № 2/741/159/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 07 квітня 2015 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Мотляха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Козари в особі Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько - ОСОБА_2, після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами. Він (позивач) є спадкоємцем майна померлого за заповітом, спадщину прийняв, але нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку з відсутністю на нього правовстановлюючого документа.

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2

В судове засідання позивач не з'явився, направив заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, справу розглянути без його участі. Крім цього, в заяві позивач зазначив, що спадковий будинок був побудований в 1957 році.

В судове засідання представник Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова до суду направив заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника.

Реєстраційній службі Носівського РУЮ було роз'яснено право заявити про свою участь у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, однак до суду не надійшло їх повідомлення про згоду на участь у справі, а тому справа розглядається без представника реєстраційної служби.

Суд розглядає справу в відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу, що підтверджується його копією (а.с. 14).

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР позивач, як особа визначена у заповіті, має право на спадкоємство після смерті ОСОБА_2

В судовому засіданні встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки з моменту відкриття спадщини фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Козарівської сільської ради № 102 від 16 березня 2015 року (а.с. 15) та копією спадкової справи № 70/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 (а.с. 28-36).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок з тих мотивів, що в матеріалах спадкової справи відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори Перевязко Л.М. № 507/02-31 від 7 квітня 2015 року (а.с. 37).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області був збудований у 1957 році.

Абзацом 2 п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, встановлено, що не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я, по-батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування.

Правові норми нового ЦК України 2003 року, які регулюють набуття права власності на нерухоме майно, не поширюються на дані відносини, оскільки закон не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує відповідальність особи (ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України).

З довідки виконавчого комітету Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 104 від 16 березня 2015 року (а.с. 8) вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області згідно записів погосподарської книги належав ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 за життя набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області.

З матеріалів справи видно, що на спадковий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 9-13).

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 534 ЦК УРСР, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, власником житлового будинку АДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області, загальною площею 58,2 кв. м, житловою площею 14,5 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, крильце, погріб, вбиральня, криниця, огорожа) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв