Справа № 362/1998/14-ц
Провадження № 2/362/79/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Орди О.О

при секретарі - Хоменко О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи: орган опіки та піклування Васильківської міської ради Київської області, орган опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним та залишити її на його утриманні і вихованні за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог позову зазначає, що 09.08.1997 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області суду від 22.02.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір'ю і за домовленістю з нею позивач постійно турбується про дитину, бере участь у її вихованні, без затримок сплачує аліменти. Однак, позивач, не погоджуючись щодо проживання дитини з матір'ю, змушений був звернутися з позовом про визначення проживання дитини до суду, за результатами розгляду якого рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2013 року місце проживання дитини було визначено з матір'ю. Позивач, посилаючись на те, що відповідачка є інвалідом другої групи і сама потребує стороннього догляду, ніде не працює, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, аліменти на утримання дитини витрачає на придбання спиртних напоїв, за собою та дитиною не слідкує, вихованням дитини не займається, просить суд залишити дитину проживати саме з ним, врахувавши, що він має роботу, самостійний та стабільний дохід, постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, добре відноситься до своєї доньки та може забезпечити всі необхідні умови для спільного проживання з дитиною, що на його думку сприятиме забезпеченню інтересів дитини.

Протокольною ухвалою суду від 12.12.2014 року до участі в справі в якості третьої особи було залучено орган опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації Київської області ( а.с.160).

Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в ньому. Представник позивача також просив суд при ухваленні рішення, врахувати умови проживання позивача та його родини, наявність родичів, які зможуть турбуватися про дитини, рівень доходу та стан здоров'я позивача.

Відповідачка вимоги позову не визнала, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими а докази, надані позивачем фальсифікованими та протиправно зібраними, направленими на спотворення ситуації та для збору негативної інформації щодо неї, пояснивши, що дійсно вона є інвалідом 2 групи, інвалідність є наслідком вагітності та народження їх доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана хвороба обмежує її в русі і тому їй в догляді за дитиною допомагає сусідка, яка відводить та забирає доньку з дитячого садочка. Щодо вживання спиртних напоїв відповідачка пояснила, що дійсно вона тяжко переживала розлучення з чоловіком, мала депресивний стан і тому раніше іноді вживала алкогольні напої, однак при цьому вона завжди стежить за донькою, готує їй їжу, пере її речі, доглядає та належним чином дбає про неї. З донькою в неї хороші відносини.

Представник органу опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації в судовому засіданні заперечував щодо вимог позову та вважав за доцільне в інтересах дитини залишити її проживати з матір'ю.

В свою чергу представник органу опіки та піклування Васильківської міської ради Київської області в судовому засіданні підтримав вимоги позову, однак при ухваленні рішення покладався на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

У ч. 1 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Як вбачається з положень ст. 150 СК України - батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про її народження, НОМЕР_1 від 23.09.2010 року. Батьками останньої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с.13).

Згідно рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.14-15).

З огляду характеристики на позивача за місцем роботи від 03.12.2013 року встановлено, що останній з 03.10.2011 року був прийнятий на роботу до ПАТ «КБ «Актив Банк» на посаду головного спеціаліста департаменту інформаційних технологій. За період роботи зарекомендував себе як сумлінний та дисциплінований працівник, який дотримується корпоративних норм та правил, всі завдання виконує ретельно та вчасно, активний та ініціативний, має авторитет серед своїх колег. ОСОБА_1, згідно характеристики врівноважена та ввічлива людина, до інших працівників завжди ставиться з повагою. Не помічено жодних конфліктів із колегами та керівництвом Банку, вміє зберігати спокій навіть у складних умовах ( а.с.7).

Згідно довідки про доходи, виданої за місцем роботи позивача, останній в період з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року отримав загальну суму доходу в розмірі 41095,40 гривень. При цьому 15555,35 гривень було відраховано на сплату аліментів на утримання доньки за рішенням суду (а.с.16).

Характеристикою на відповідача, виданою депутатом Калинівської селищної ради 20.01.2015 року встановлено, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1. Характеризується як доброзичлива людина, з боку сусідів претензій не було. Хороший батько, який добре виховує свою дитину та приділяє їй багато уваги. Скарг від сусідів стосовно поведінки позивача не надходило. (а.с. 166)

З огляду матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі вже був спір щодо визначенні місця проживання доньки.

За результатами його розгляду, рішенням Васильківського міскрайонного суду Київської області від 07.11.2013 року в задоволені позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини відмовлено та визначено місце проживання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_2 (а.с. 62-64).

Зі змісту вищевказаного рішення вбачається, що на думку суду проживання дитини з матір'ю відповідає найкращим інтересам дитини, при цьому суд приймав до уваги ставлення матері до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до матері, вік дитини та стан її здоров'я. Крім того, причино відмови було те, що позивачем не було доведено факт зловживання відповідачкою спиртними напоями та невжиття останньою заходів щодо створення належних умов для виховання та розвитку доньки ( а.с.62-64).

Не погоджуючись з рішенням Васильківського міскрайонного суду Київської області від 07.11.2013 року, позивачем було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої ухвалою судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 14.01.2014 року рішення Васильківського міскрайонного суду Київської області від 07.11.2013 року залишено без змін (а.с.76-80).

У відповідності до положень ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином на даний час за рішенням суду, що набрало законної сили, місце проживання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з матір'ю ОСОБА_2.

Однак позивач, стверджуючи про зміну умов проживання дитини та погіршення відношення матері до виконання своїх батьківських обов'язків звернувся до суду з даним позовом.

Згідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Відповідно до пункту 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку його особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю

Крім цього, при вирішенні справи такої категорії судом повинні враховуватися й положення ст. ст. 19,158 СК України, згідно з яким при розгляді спору щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування; орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо роз'язання спору, який приймається на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають значення для справи; суд може не погодитись з таким висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Васильківської міської ради від 15.04.2014 року № 139/01.01.-16 виконавчий комітет як орган опіки та піклування вважає за доцільне проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, який є позивачем по справі (а.с. 34-35)

Так, з огляду висновку по матеріалам перевірки від 16.04.2013 року складеного ст. о/у ВКМСД Васильківського МВ ГУ МВС в Київській області капітаном міліції Копиловою М.А. вбачається, що 16.04.2013 року близько 16.00 години було відвідано громадянку ОСОБА_2 за місцем її проживання, про що складено акт обстеження умов проживання № 63 від 16.04.2013 року за яким громадянка ОСОБА_2 дійсно періодично вживає спиртні напої, а під час перевірки у кімнатах було брудно, розкидано на підлозі сміття та дитячий одяг (а.с.17-18).

Однак, враховуючи що даний висновок було досліджено та враховано при ухваленні рішення від 07.11.2013 року, суд при розгляді даного спору не приймає його до уваги та вважає його не належним доказом.

Крім того, суд не приймає до уваги наданий позивачем висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Васильківської міської ради від 18.04.2013 року про доцільність проживання доньки ОСОБА_3 з батьком, оскільки останній постановлений не на момент звернення позивача з даним позовом та також досліджувався при ухваленні рішення від 07.11.2013 року (а.с.19-20).

При аналізі висновків по матеріалам перевірки від 26.12.2013 року, від 29.04.2014 року, 07.07.2014 року, від 01.09.2014 року, складеними працівниками міліції Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області суд вбачає наявність складних відносин між сторонами.

Підтверджуючи факт вживання відповідачкою алкогольних напоїв та погіршення відношення матері до виконання своїх батьківських обов'язків, що є основною причиною для проживання дитини саме з ним, позивачем було надано суду також багаточисельні акти обстеження житлових умов.

Так, зі змісту акту обстеження умов проживання № 169 від 10.12.2013 року встановлено умови проживання відповідачки з дитиною та те, що на вигляд відповідачка знаходилася в стані алкогольного сп'яніння. Однак акт не містить підпису відповідачки та відмітки про відмову від підпису, що ставить під сумнів сам факт проведення обстеження. (а.с.26)

Відповідно до акту обстеження умов проживання № 113 від 29.12.2014 року встановлено що мати перебувала в стані алкогольного сп'яніння, під час відвідування дівчинка перебувала за місцем проживання батька. В акті від 17.04.2014 року викладена суперечлива інформація оскільки одночасно зазначено, що "дитина перебувала у сусідів, мати не знала де донька", та "дівчинка на даний час перебуває за місцем проживання батька". Ці акти також не містять підпису відповідачки та відмітки про відмову від підпису, що ставить під сумнів сам факт проведення обстеження. (а.с.131,167)

Ідентичного змісту інформація про перебування відповідачки в стані алкогольного сп'яніння на вигляд, міститься в акті обстеження умов проживання № 6 від 03.02.2014 року (а.с.31).

Наступними актами обстеження умов проживання від 17.04.2014 року та 29.12.2014 року, що складаються за участю одних і тих же працівників соціальних служб, встановлено, що ОСОБА_2 була в стані алкогольного сп'яніння, однак на час обстеження донька перебувала за місцем проживання позивача.

В вищезазначених актам міститься суперечлива інформація щодо кількості житлових кімнат які обстежувались на предмет умов проживання дитини (в деяких актах одна кімната, в деяких 2 кімнати) за адресою місця проживання відповідачки по АДРЕСА_2. Також в акті від 10.12.2013 року зазначено що обстеження умов проживання дитини проводилось, за адресою: АДРЕСА_3.

Суд критично ставиться до даних актів та вищезазначеник висновків працівників органів міліції враховуючи, що інформація, яка міститься в даних актах та висновках щодо знаходження відповідачки в стані алкогольного сп'яніння не підтверджена належними доказами, а встановлена лише зі слів осіб, які проводили обстеження, та спростовуються довідкою Васильківською ЦРЛ № 11 від 6.08.2014 року .

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.06.2014 року ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 184 КпАП України за ухилення від виконання батьківських обов'язків за малозначністю скоєного та оголошено останній усне зауваження ( а.с.74).

В підтвердження можливості проживання доньки з позивачем, за заявою представника позивача, 10.09.2014 року експертом Київської незалежної судово-експертної установи було проведено експертне психологічне дослідження № 0949 відносно ОСОБА_1 та його доньки ОСОБА_3 (а.с. 92-117)

Суд критично ставиться до даного висновку оскільки зі змісту висновку встановлено, що в його основу було покладено матеріали по даній справі, значна кількість яких вже була предметом розгляду в суді під час ухвалення рішення Васильківським міськрайонним судом Київської області від 07.11.20013 року та ухвали Апеляційного суду київської області від 14 січня 2014 року; також даний висновок встановлює лише відносини батька та дитини, однак поверхнево досліджує відносини між дитиною та матір'ю.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо допиту в судовому засіданні експерта який проводив вищезазначене психологічне дослідження для встановлення обставин по справі, сторони висловили думку щодо недоцільності проведення допиту експерта.

Довідкою Служби у справах дітей Васильківської міської ради від 12.09.2014 року засвідчено, що в присутності працівників служби було з'ясовано думку дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що вона висловила бажання проживати з батьком.

Суд критично ставиться до даного доказу та дій служби у справах дітей, яка порушила вимог ст. 160 Сімейного кодексу України, що встановлює право на з'ясування думки дитини щодо місця її проживання лише при досягненні дитиною десятирічного віку (а.с.130).

Продовжуючи збір доказів на підтвердження обставин, що унеможливлюють проживання доньки з матір'ю, позивачем було надано суду особисто ним зняті відеозаписи (DVD-R) з місця проживання відповідачки за 30.11.2012 року, 19.11.2013 року 25-28.08.2014 року, 16.01.2015 року та 19.01.2015 року які були проглянуті в ході судового розгляду справи

З пояснень сторін в судовому засідання встановлено, що дані відеозаписи були зняті позивачем.

Однак враховуючи, те що, позивач по спеціальності є головним фахівцем департаменту інформаційних технологій (а.с.7), те що дані відеозаписи були проведені особисто позивачем який є заінтересованою особою, без відповідного дозволу, суд критично відноситься до відеозаписів, які містяться на дисках та розцінює їх як втручання в особисте життя відповідача.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 - мати позивача суду пояснила, що сторони перебували в зареєстровану шлюбі 15 років і за цей час були різні ситуації, двічі відповідачка, в наслідок зловживання спиртними напоями, лікувалась від сирозу печінки і як наслідок отримала першу групу інвалідності. Після лікування ОСОБА_2 забрали проживати до себе і згодом остання народила доньку ОСОБА_3. Але все одно ОСОБА_2 продовжувала пити, в зв'язку з чим змушені були викликати міліцію та службу у справах дітей. Вони як бабусь та дідусь турбувались про онуку, а тому часто приїздили до неї та заставали матір п'яну, яка спала і не слідкувала за дитиною, а дитина при цьому сиділа і сама гралася без догляду. Крім того, матір'ю для дитини не створено належних умов.

Станом на серпень 2014 року онука проживала в сім'ї батька, який з пояснень свідка, має іншу жінку. Син працює на роботі в період з 07 години ранку до 20 години вечора, а тому в цей час за онукою доглядає бабуся. Іванна ночує в кімнаті з бабусею, оскільки батько з дружиною обоє працюють і їм вранці на роботу, однак вихідні дні донька проводить з батьком. Будинок позивача, з пояснень свідка, складається з трьох кімнат, а в четвертій проводиться ремонт, після закінчення якого ОСОБА_3 матиме свою окрему кімнату.

Суд критично ставиться, до показів ОСОБА_6 оскільки вона є заінтересованою особою, так як є бабусею ОСОБА_3 та матір'ю позивача та більшість висновків щодо перебування відповідачки в стані алькогольного сп'яніння складено працівниками органів міліції саме за заявами ОСОБА_6

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 - знайома позивача повідомила, що 2 роки тому працювала в сім'і ОСОБА_1 нянею, допомогала відповідачці доглядати дитину, оскільки самостійно відповідачці було тяжко це робити. З жовтня 2013 року є сусідкою відповідачки по вул. Чехова 3 та одного разу бачила, як у вікно відповідачки таксист передав пляшки, які на її думку були пляшки з горілкою Дуже часто бачила як до під'ізду де мешкає відповідачка приходили чоловіки, які голосно розмовляли, проте чи то вони приходили до відповідачки чи до її сусідки вона повідомити не може. Також дуже часто бачила як по ночам горить світло, чула як відповідачка кричить на дитину. В будинку у відповідачки не була оскільки не перебуває з нею в дружніх стосунках.

Також суд критично відноситься і до показів сусідки відповідачки ОСОБА_7, оскільки обставини 2-хрічної давності не відноситься до періоду який на даний час розглядається судом. Щодо інших показів, то покази мають лище припущення щодо придбання відповідачкою у таксиста саме горілки, перебування незнайомих чоловіків саме в гостях у відповідачки.

Суд вважаєт висновок органу опіки та піклування Васильківської міської ради від 15.04.2014 року № 139/01.01.-16 щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком недостатньо необгрунтованим оскільки акти обстеження умов проживання дитини на які містяться посилання в висновку, досліджувались в судовому засіданні. Судом було встановлено, що ці акти мають суперечливий характер. Щодо посилань на проведення профілактичної бесіди з відповідачкою, під час якої вона не запам'ятала хто у неї забрав дитину, то ці фрази в висновку є загальними без посилань на дату, час та місце проведення профілактичної бесіди, осіб які цю бесіду проводили.

Проте згідно акту соціального інспектування Васильківського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Васильківської міської ради від 30.09.2014 року під час інспектування сім'ї ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, не працює, проживає разом з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та матір'ю - ОСОБА_4. Будинок складається з 4-х кімнат, житлова площа становить 120 кв.м., будинок газифікований, має опалення, водопостачання та електропостачання. Для дитини створено місце для навчання, дозвілля та створено спальне місце. Під час відвідування порушення санітарно-гігієнічних умов проживання, проявів жорстокого поводження з дитиною, неадекватної поведінки (у т.ч. в наслідок алкогольного сп'яніння), невідвідування дитиною навчально-виховного закладу не виявлено. Сукупний дохід ОСОБА_2 складає 1300 гривень - пенсія по інвалідності та 700 гривень аліменти на дитину.

Також встановлено факти щодо причин, які призвели до виникнення складних життєвих обставин, а саме, що в зв'язку з тим, що мати є інвалідом 2 групи доньку в дитячий садочок відводить та забирає сусідка. Дитині створені належні умови для виховання та розвитку. Батько забирає доньку для власного спілкування та спілкування з бабусею на вихідні дні ( а.с.145-146).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_2 є інвалідом другої групи (загальне захворювання) та може працювати в створених умовах ( а.с.53)

Згідно довідки Васильківської ЦРЛ від 06.08.2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває (а.с.54).

З матеріалів справи встановлено, що деякий час донька проживала з батьком, який забрав доньку до себе та не бажав повертати її матері. Перебування доньки у батька, з пояснень сторін, було обумовлено лікуванням відповідача в хірургічному відділенні в період з 28.05.2014 року по 10.06.2014 року, що стверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 758 ( а.с.50).

Крім того, в період з 10.07.2014 року по 28.07.2014 року відповідачка також перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні ( ас.55).

Однак, після закінчення лікування позивач доньку матері не повернув та відмовлявся її повертати, в зв'язку чим донька перестала відвідувати садочок та не бачилась з матір'ю.

Дані обставини підтверджені заявами відповідачки від 14 серпня та 05 і 08 вересня 2014 року, адресовані Васильківському міжрайонному прокурору з вимогою сприяти поверненню доньки ( а.с.118-123).

Таким чином, позивачем в порушення вимог рішення Васильківського міскрайонного суду Київської області від 07.11.2013 року, про проживання дочки разом з матір'ю, не повертав дитину матері.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 - сусідка відповідачки по АДРЕСА_2 повідомила шо жодного разу не чула як відповідчка кричала на дитину, не бачила щоб та її била. За останний час дуже рідко бачить відповідачку оскільки та мешкає на данний час разом з матір'ю по АДРЕСА_4, де створені гарні умови для дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 6 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, ґрунтуючись на рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей

У зв'язку з наведеним суд в вважає, що не наведені докази для зміни фактичного місця проживання його доньки з іі матір'ю. Також суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості у спілкуванні з дитиною, участі у її вихованні, духовному і фізичному розвитку. Враховуючи стать та вік дитини, необхідність постійного спілкування з матір'ю, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

У зв'язку з наведеним та керуючись ст. с. 160, 161 СК України, ст. ст. 3,10, 11,60,61, 212-215, 223,294 ЦПК України суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи: орган опіки та піклування Васильківської міської ради Київської області, орган опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя