Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Свій позов позивач мотивував тим, що 30 червня 2013 року о 21 годині 30 хвилин водій автомобіля марки «Іж 412» д. н. з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, рухаючись в АДРЕСА_1 зі сторони села Ярок в напрямку села Циганівці не впорався з керуванням автомобілем, в результаті чого здійснив наїзд на огорожу біля його будинку. Після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач звернувся до чергової частини Ужгородського районного відділу УМВС України в Закарпатській області із заявою про скоєння ДТП відповідачем та пошкодження його майна. У липні 2013 року ОСОБА_1 отримав лист та висновок по рапорту оперативного чергового ч/ч Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції Дуркота Я.І. Де вказано, що за порушення правил дорожнього руху на відповідача гр. ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол серії АГ №626600. Внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 пошкоджено огорожу біля будинку по АДРЕСА_1 довжиною приблизно 12 метрів, що належить позивачу , чим йому спричинено матеріальну шкоду в сумі 7000 гривень. Позивач неодноразово звертався до відповідача з тим, щоб він відновив пошкоджену ним огорожу або відшкодував спричинені збитки, однак останній жодним чином не відреагував Також, в результаті неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 позивачу спричинено моральну шкоду, яку він оцінив в розмірі 6 000 гривень.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд такі задовільнити та стягнути також на його користь судові витрати, а саме на залучення адвоката в розмірі 2000,00 грн.

Відповідач в судовому засіданні проти позову що стосується спричинення ним шкоди в сумі 7000 грн. заперечив, та зазначив, що розрахунки позивача не містять під собою правової основи , забор ОСОБА_1 і до ДТП був у незадовільному стані ,а позивач за його рахунок хоче повністю відновити собі огорожу. Що стосується моральної шкоди відповідач проти стягнення коштів та 2000,00 грн. за надання правової допомоги також заперечив та зазначив, що позивачем в обгрунтування своїх вимог не наведено жодного доказу. Разом з тим, ОСОБА_2 проти вчинення ДТП не заперечив.

Так, суд заслухавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши допустимість та належність кожного доказу, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 30 червня 2013 року о 21 годині 30 хвилин водій автомобіля марки «Іж 412» д. н. з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, рухаючись в АДРЕСА_1 зі сторони села Ярок в напрямку села Циганівці не впорався з керуванням автомобілем, в результаті чого здійснив наїзд на огорожу біля його будинку. Після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі наведеного було складено протокол АГ2 №626600, а ОСОБА_2 визнано винним у вчиненому правопорушенні та накладено адміністративне стягнення..

Враховуючи наведене ОСОБА_1 було визначено , що спричинена ДТП йому шкода становить 7000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Враховуючи наведені сторонами докази, а саме надані ОСОБА_1 розрахунки на які він посилається як на підставу своїх вимог , суд не може прийняти до уваги та поставити в основу свого рішення такі , з огляду на вищевказані норми чинного законодавства, оскільки також ні позивач ні суд не є уповноваженим органом для визначення суми завданих збитків , а тому не знаходить підстав для стягнення з відповідача суми коштів саме в розмірі 7000,00 грн. Окрім наведеного, жодного клопотання про проведення експертизи для встановлення реальної завданої відповідачем шкоди ОСОБА_1 не заявлялось .

Судом також встановлено, що обгрунтовуючи свої вимоги , як на підставу про стягнення на його користь суми коштів в розмірі 6000 грн. позивач посилається на завдану йому моральну шкоду .

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та відстуність доказів з сторони позивача, та заперечення відповідача судом встановлено , що ОСОБА_1 не навів переконливих мотивів повноти наявності заподіяння йому душевних страждань з урахуванням пошкодження його майна , а також інших негативних наслідків, а тому суд, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає за необхідне відмовити позивачу в частині стягнення з відповідача на його користь суми коштів в розмірі 6000,00 грн.

Окрім наведеного , що стосується вимоги позивача щодо стягнення на його користь з відповідача суми в розмірі 2000,00 грн. за оплату послуг адвоката за надання правової допомоги, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні даної частини позову , оскільки в матеріалах справи відсутні договір про надання юридичних послуг чи квитанції про сплату коштів позивачем . Таким чином згідно даної вимоги в позиваач також відсутні будь - які докази на підтвердження зазначених фактів.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитись 03.04.2015 року

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Леміш О.М.