У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2015 року м. Рівне

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Оніпко О.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: позивача та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду від 22 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання дій незаконними і відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду від 22 липня 2015 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України м. Києва про визнання дій незаконними і відшкодування моральної шкоди.

У поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі позивач фактично покликається на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Обґрунтовуючи її, зазначав про неврахування судом при вирішенні спірних правовідносин вимог ст. 56 Конституції України та ст.ст. 1173-1176 ЦК України щодо права кожної особи на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, а також положень Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Вважає, що протиправність дій Генеральної прокуратури України полягає у навмисному сприянні у непритягненні до відповідальності винних у незаконному вивезенні за кордон його малолітнього сина на основі підроблених документів.

Судом залишено без уваги доводи ОСОБА_1 про те, що внаслідок незаконних дій Генеральної прокуратури України йому заподіяно моральної шкоди, спір про що з огляду на застосування норм матеріального права повинен вирішуватися саме в порядку цивільного судочинства. Тому висновки суду про розгляд справи в іншому провадженні за правилами кримінального чи адміністративного судочинства, на його думку, суперечать обставинам справи і вимогам процесуального законодавства.

З цих підстав просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу повернути до того ж суду для продовження її розгляду .

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції правильно виходив з того, що справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому не може бути вирішена в порядку цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися орган та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Як убачається, ОСОБА_1, реалізуючи своє право, звернувся до суду з позовом про визнання дій Генеральної прокуратури України незаконними і відшкодування моральної шкоди саме в порядку цивільного судочинства.

Нормами ч. 2 ст. 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєктів публічно-правових відносин розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст.ст. 2, 17 КАС України завданнями адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у т.ч. на виконання делегованих повноважень.

Адміністративні справи, в яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, як це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним (п. 2 ч. 1 ст. 3 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, як особа, якій завдано бездіяльністю Генеральної прокуратури України моральної шкоди, звернувся з позовом до Генеральної прокуратури України, Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, в якому просив визнати дії органів Генеральної прокуратури України незаконними.

Тобто вимоги позивача зводяться до визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень та відшкодування завданої цими діями моральної шкоди.

ОСОБА_1 звернувся до суду у червні 2015 року, тобто після набрання 1 вересня 2005 року чинності Кодексом адміністративного судочинства України, за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного та суті спору суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у даному випадку виник публічно-правовий спір і вимоги ОСОБА_1 повинні розглядатися за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про помилковість незастосування положень ст. 56 Конституції України, ст.ст. 1173-1176 ЦК України і Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" на увагу не заслуговують і спростовуються правильністю висновків місцевого суду.

З тих самих міркувань не можна погодитися як з необґрунтованими і з покликаннями ОСОБА_1 про незаконність вказівок щодо адміністративної юрисдикційності спору.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України додержання судом першої інстанції вимог закону при постановленні оскаржуваної ухвали є підставою для залишення її без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Рівненського міського суду від 22 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: