У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, орган опіки та піклування Веселинівської селищної ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 01 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 березня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № NKVSGI , за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 187 500,00 грн на поліпшення якості житлового будинку, які позичальник зобов'язалася повертати рівними платежами у сумі не менше 3 049,00 грн щомісячно до 20-го числа кожного місяця в строк до 20 березня 2018 року з оплатою 15 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20 березня 2008 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 118,3 кв. м та земельну ділянку загальним розміром 1 034,0 кв. м, на якій розташований вказаний житловий будинок.

На підставі заяви ОСОБА_4 від 14 липня 2008 року, 12 серпня 2008 року сторонами кредитного договору були внесені зміни до цього договору щодо валюти кредитування та процентної ставки: переведено суму кредиту з гривні у долари США та розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку склав 40 549,39 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості.

Позивач зазначав, що внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору станом на 22 січня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 81 417,43 доларів США.

На підставі наведеного ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд в рахунок погашення зазначеної вище заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки та виселити усіх мешканців, які проживають та зареєстровані в житловому будинку зі зняттям їх з реєстраційного обліку.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 12 грудня 2014 року в позові ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 01 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № NKVSGI від 20 березня 2008 року, укладеним між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4, у сумі 81 417,43 доларів США, що еквівалентно 1 275 811,11 грн, з яких: 30 901,10 доларів США, що еквівалентно 484 220,23 грн - заборгованість за кредитом; 20 417,05 доларів США, що еквівалентно 319 935,17 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 770,54 доларів США, що еквівалентно 59 084,36 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 22 421,92 доларів США, що еквівалентно 351 351,48 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 490,31 грн - штраф (фіксована частина) та 60 729,55 грн штрафу (процентна складова) на належний ОСОБА_5 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04 жовтня 2005 року, житловий кам'яний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 118,3 кв. м, у тому числі житловою площею 52,2 кв. м з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами; земельну ділянку загальним розміром 1 034,0 кв. м на якій розташований предмет іпотеки і яка належить ОСОБА_5 на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 094, початковою ціною 250 000,00 грн, застосувавши процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю права на укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість.

Відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до дня втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про виселення ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1 з вищезазначеного житлового будинку відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Миколаївської області від 01 вересня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо виселення відповідачів та ухвалення у цій частині нового рішення, яким задовольнити зазначені позовні вимоги, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог Закону України «Про мораторій», який набрав чинності 07 червня 2014 року, не може бути звернуто стягнення на спірне нерухоме майно, яке є предметом іпотеки.

Частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів, апеляційний суд виходив з того, що житловий будинок, який є предметом договору іпотеки, придбаний відповідачем не за рахунок отриманого кредиту, тому вимоги банку про виселення осіб без надання їм іншого постійного жилого приміщення задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 01 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук