У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Нестеровському Б.Ю.

розглянувши справу у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, справу за заявою ОСОБА_1, сторона третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", третя особа: Відділ державної виконавчої служби Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06 квітня 2011 року у справі № 247/11,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить суд, з урахуванням доповнень та уточнень до заяви про скасування рішення третейського суду: відмінити рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06 квітня 2011 року по справі № 247/11.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що у січні 2014 року він від державного виконавця дізнався, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 755/13436/13-ц щодо стягнення з нього на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості по кредиту - за рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків № 247/11 від 06 квітня 2011 року. Він був сильно здивований і обурений, оскільки ні на той момент, ні зараз ніякої кредитної заборгованості у нього не було і немає, а ПАТ "Укрсоцбанк" жодних претензій до нього щодо погашення ним кредитної заборгованості не має. 07 березня 2014 року його представником на адресу ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області був направлений адвокатський запит, в якому він просив видати копії постанов про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 755/13436/13-ц щодо стягнення заборгованості з нього на користь ПАТ "Укрсоцбанк" - за рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків № 247/11 від 06 квітня 2011 року, а також копію виконавчого листа № 755/13436/13-ц. Отримавши зазначені документи і ознайомившись з текстом постанов, він побачив, що в якості його адреси вказано наступний: АДРЕСА_1. За даною адресою він не зареєстрований і не проживає ще з 01 грудня 2008 року, що підтверджується записом про реєстрацію в паспорті. Зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_4. І ним, і його дружиною, ОСОБА_2, неодноразово, а саме 4 рази на Ізмаїльське відділення ПАТ "Укрсоцбанк" надавалися дані про зміну місця проживання та реєстрації, копії відповідної сторінки паспорта, про що співробітником банку робилися зміни в програмному забезпеченні. Як вбачається з постанов про відкриття виконавчого провадження ВП № 40323640 від 16 жовтня 2013 року, ВП № 40324456 від 16 жовтня 2013 року, ВП № 40324515, рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків постановлено стягнути з нього суму заборгованості на користь ПАТ "Укрсоцбанк" у розмірі 173472,60 гривень, заборгованість в сумі 2103,16 гривень, заборгованість в сумі 229,40 гривень.

06 червня 2008 року між ним та АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" (на даний момент ПАТ "Укрсоцбанк") дійсно був укладений договір кредиту № 2008/28-13/31, відповідно до умов якого банк надав йому кредит в сумі 25000,00 доларів США з оплатою 13,5 відсотків річних з остаточним погашенням заборгованості по кредиту до 05 квітня 2010 року. У забезпечення виконання зобов'язань по кредиту він передав у заставу ПАТ "Укрсоцбанк" нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. В 2011 році, у зв'язку з тим, що в Україні настала криза, яка офіційно була визнана Національним Банком України та іншими органами влади, він тимчасово не міг оплачувати борг за кредитним договором. Сформована в країні ситуація фактично стала істотною підставою для перегляду умов договору кредиту № 2008/28-13/31, у зв'язку з чим ПАТ "Укрсоцбанк" надав йому реструктуризацію та 18 вересня 2012 року між ними було укладено договір про внесення змін № 3 в договір кредиту № 2008/28-13/31 від 06 червня 2008 року. У відповідності з даним договором йому було продовжено термін дії кредитного договору до 17 серпня 2014 року, і відповідно зменшена сума щомісячних платежів, що суттєво полегшило його кредитне навантаження. Станом на 18 лютого 2014 року сума його термінового боргу становила 6158,94 доларів США. Простроченої заборгованості у нього не було. На теперішній час в нього відсутні боргові зобов'язання перед ПАТ "Укрсоцбанк", 10 червня 2014 року він кредит погасив в повному обсязі достроково. У зв'язку з тим, що між ним і ПАТ "Укрсоцбанк" було укладено договір реструктуризації боргу, 21 квітня 2014 року банком у відділ державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області було направлено заяви, згідно яких ПАТ "Укрсоцбанк" просив залишити виконавчі документи без виконання, а виконавче провадження, на підставі ЗУ "Про виконавче провадження" закрити, та згідно ч. 1 ст. 47 повернути виконавчий документ стягувачу. Однак, в порушення норм ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ стягувачу повернуто не було, у зв'язку з чим ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся в Дніпровський районний суд м. Києва з позовною заявою про визнання дій відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області неправомірними.

Він взагалі не знав і не припускав, що Третейським судом 06 квітня 2011 року розглядалася справа за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до нього щодо стягнення з нього суми заборгованості по кредиту, оскільки не був повідомлений ні за допомогою поштового зв'язку, ні в телефонному режимі про те, що дане слухання має відбутися. Ніякої повістки про призначення дати розгляду справи у Третейському суді він не отримував, а рішення Третейського суду було отримано його представником тільки 01 серпня 2014 року в канцелярії Третейського суду. Крім цього, на момент розгляду справи Постійно діючий третейський суд при Асоціації українських банків, 06 квітня 2011 року дійшов висновку про підсудність справи третейському суду на підставі п. 6.2. договору кредиту № 2008/28-13/31, але при цьому не перевірив відповідність змісту п. 6.2. договору вимогам чинного законодавства. Законом України від 03 лютого 2011 року № 2983-VI "Про внесення змін до ст. 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейськими судами" частина перша ст. 6 Закону України "Про третейські суди" була доповнена п. 14, відповідно до якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживчих послуг банків (кредитного товариства). Цей закон набрав чинності 12 березня 2011 року. Починаючи з 12 березня 2011 року умови договору, які викладені в п. 6.2. договору кредиту № 2008/28-13/31 від 06 червня 2008 року, відносно третейського розгляду спорів, протирічить п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди", а тому є нікчемним і таким, що порушує його права, як споживача банківських послуг.

В судове засідання заявник не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, представник заявника подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та відсутність заявника.

Представник Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" подав до суду заперечення, в яких просив суд відмовити в задоволенні заяви.

Відповідно ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали даної справи та матеріали справи Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків № 247/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, приходить до наступного.

06 квітня 2011 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у справі № 247/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було прийнято рішення, відповідно до якого з ОСОБА_1 було стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за Договором № 2008/28-13/31 від 06 червня 2008 року в сумі 173 472 гривні 60 копійок, у т.ч.: сума заборгованості за кредитом 19 213,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті на 06 квітня 2011 року за курсом НБУ становить 153 025,78 гривень; заборгованість за відсотками 2 286,38 доларів США, що в гривневому еквіваленті на 06 квітня 2011 року за курсом НБУ становить 18 210,33 гривень; розмір пені за період з 01 лютого 2010 року по 01 лютого 2011 року 280,34 доларів США, що в гривневому еквіваленті на 06 квітня 2011 року за курсом НБУ становить 2 232,82 гривень. У задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 2 103 гривень 16 копійок витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом.

Судом встановлено, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків ухвалено на підставі укладеного 06 червня 2008 року договору кредиту № 2008/28-13/31, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1, відповідно до якого кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в сумі 25 000,00 доларів США 00 центів, зі сплатою 13,50 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку № 1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною на умовах визначених цим договором.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про третейські суди", юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України "Про третейські суди".

Відповідно до статті 12 Закону України "Про третейські суди", третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремою письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Так, відповідно до п. п. 6.1., 6.2. ст. 6 договору кредиту, всі спори та непорозуміння, які можуть виникнути в зв'язку з укладення та виконанням цього договору вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні їх уповноважених представників. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України "Про третейські суди", домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатолієвною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості. Вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду. у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Отже, зазначений договір містять третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги заявник посилається на те, що його не було повідомлено про наявність справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в провадженні Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, не було направлено рішення третейського суду.

Так, як вбачається з матеріалів третейської справи, Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" 02 березня 2011 року до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків було подано позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 21 березня 2011 року справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором від 06 червня 2008 року № 2008/28-13/31 було призначено до розгляду на 06 квітня 2011 року.

06 квітня 2011 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у вказаній справі було постановлено рішення без участі відповідача ОСОБА_1, при цьому відповідач викликався в судове засідання за адресою, вказаною у позовній заяві та копії паспорту відповідача, а саме: 68600, АДРЕСА_3, а конверт разом з копією ухвали про порушення справи повернувся до суду із відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06 квітня 2011 року було отримано відповідачем ОСОБА_1 за адресою: 68600, АДРЕСА_3, 17 травня 2011 року.

19 квітня 2011 року ОСОБА_1 подав до третейського суду заяву, в якій повідомив про отримання ним позовної заяви від Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив повідомити чи знаходиться дана справа в провадженні третейського суду.

11 травня 2011 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків на адресу відповідача було направлено відповідь, згідно якої повідомлено про перебування справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в провадженні Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків та направлено останньому ухвали суду про порушення справи та рішення суду.

З огляду на вищевикладене вбачається, що заявнику ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність справи у провадженні Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків та отримано відповідне рішення у справі.

Крім того, в обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що справа не підвідомча Постійно діючому Третейському суду при Асоціації українських банків, з огляду на вимоги п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди", що передбачають неможливість розгляду третейським судом спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Так, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди" (в редакції Закону України №2983-VІ від 03.02.2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про третейські суди", учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про третейські суди", третейський розгляд здійснюється у засіданні третейського суду за участю сторін або їх представників, якщо сторони не домовилися про інше щодо їхньої участі в засіданні. Третейський суд вправі визнати явку сторін у засідання обов'язковою. Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону. Третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості.

Згідно з положеннями статей 2 та 5 Закону України "Про третейські суди" третейський суд, як недержавний орган, має повноваження вирішення спорів лише тих сторін, якими укладено угоду про передачу спору на розгляд третейського суду і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обов'язків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.

В обґрунтування заявлених вимог, заявник посилається на те, що на правовідносини, що склалися між ним та ПАТ "Укрсоцбанк" поширюється законодавство про захист прав споживачів.

В той же час, згідно з п.п. 22, 23 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-XIIз наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції Українитреба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Як роз`яснено в п. 3 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має враховувати положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-IV "Про третейські суди" про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Тому за наявності вказаного третейського застереження (окремої третейської угоди) залишення позовної заяви споживача без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК є неприпустимим. Такі заяви підлягають вирішенню і за наявності з цього приводу рішення третейського суду, прийнятого за межами його компетенції. При цьому відповідно до положень Закону України "Про захист прав споживачів" банк не є споживачем.

Договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду у випадках, передбачених законом (стаття 17 ЦПК), не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, а одним зі способів реалізації права на захист своїх прав та інтересів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків, розглянувши справу 06 квітня 2011 року за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, не вийшов за межі своєї компетенції та розглянув справу в рамках третейської угоди.

Посилання ж заявника на повне погашення заборгованості перед ПАТ "Укрсоцбанк" та подання останнім заяви про повернення виконавчого документа не свідчить про те, що заявник на день розгляду справи Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків 06 квітня 2011 року не мав заборгованості за кредитним договором.

Рішення третейського суду може бути оскаржено стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Виключний перелік підстав для скасування рішення третейського суду зазначено в ст. 389-5 Цивільного процесуального кодексу України, яка кореспондується зі ст. 51 Закону України "Про третейські суди".

Відповідно до ч. 2 ст. 389-5 Цивільного процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути скасовано лише у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Таким чином, жодної підстави, яка визначена у ст. 389-5 ЦПК України, для скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 06 квітня 2011 року у справі № 247/11, при розгляді заяви ОСОБА_1 судом не встановлено.

З огляду на викладене, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, сторона третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", третя особа: Відділ державної виконавчої служби Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06 квітня 2011 року у справі № 247/11 не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 12, 34, 39 Закону України "Про третейські суди", ст. 1 Закону країни "Про захист прав споживачів", п. 3 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст.ст. 2, 17, 210, 3891 - 3896 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, сторона третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", третя особа: Відділ державної виконавчої служби Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 06 квітня 2011 року у справі № 247/11- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: