АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретаря Шерівської Ю.А.

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника

ПП ,,Богуслав" - Харитона І.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства ,,Богуслав" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства ,,Богуслав" (далі - ПП ,,Богуслав") про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.

Вказував на те, що наказом №10 від 1 жовтня 2010 року його було прийнято на роботу екскаваторщиком ПП ,,Богуслав".

25 грудня 2013 року при отриманні трудової книжки він дізнався про те, що за період роботи його було звільнено 8 разів, зокрема, дата останнього звільнення - 30 вересня 2013 року.

Посилаючись на те, що за три роки роботи на ПП ,,Богуслав" заробітна плата йому не нараховувалась та не виплачувалась, просив стягнути з відповідача заробітну плату в розмірі 79622 грн; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 33148 грн; індексацію в сумі 1464 грн 13 коп та моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

-----------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц-1213/15 головуючий у І-й інстанції Дудаков С.Є.

категорія:55 суддя-доповідач: Міцней В.Ф.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, наказом директора ПП ,,Богуслав" від 1 жовтня 2010 року №10 позивач був прийнятий на роботу ескаваторщиком (а. с. 15).

Відповідно до ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом директора ПП ,,Богуслав" від 1 жовтня 2010 року №10 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу ескаваторщиком, а наказом № 12 від 31 грудня 2010 року був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Після цього він неодноразово був прийнятий на роботу екскаваторником та звільнений з роботи за власним бажанням. Останній наказ про його звільнення був виданий директором ПП ,,Богуслав" від 30 вересня 2013 року.

Таким чином, неодноразові звільнення ОСОБА_1 з посади відбувалися за його власним бажанням.

Вищевказані накази позивачем не оскаржувалися.

Як вбачається з штатного розкладу, оклад ескаваторщика станом на 1 грудня 2010 року становив - 2000 грн, станом на 1 квітня 2011 року - 1100 грн, станом на 1 липня 2011 року - 1100 грн, станом на 1 вересня 2011 року -1100 грн, станом на 1 лютого 2012 року - 1180 грн, станом на 1 липня 2012 року - 1200 грн (а. с.19-24).

З платіжних відомостей на видачу заробітної плати, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 за жовтень 2010 року отримана заробітна плата в розмірі 1638 грн 80 коп, за листопад 2010 року - 879 грн 77 коп, за грудень 2010 року - 1638 грн 80 коп, що стверджується його підписом.

Доводи апелянта про несхожість підпису про отримання ним заробітної плати з підписом у його паспорті є необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні позивач та його представник від проведення почеркознавчої експертизи відмовились.

Окрім того, апелянт посилається на те, що ПП ,,Богуслав" не здійснювало виплату заробітної плати через установи банків.

Проте такі доводи апелянта є безпідставними.

Зідно ст. 24 Закону України ,,Про оплату праці" виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

З довідки ПП ,,Богуслав" від 19 серпня 2014 року № 2014/1 вбачається, ОСОБА_1 за 2011-2013 роки нараховане заробітну плату на загальну суму 23560 грн, з якої утримано податок в розмірі 3406 грн 78 коп та ЄСВ - 848 грн 16 коп (а.с.13).

Доказів про наявність у відповідача перед позивачем заборгованості з виплати заробітної плати суду не надано.

Відповідно до ст. 116 КзпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Однак позивач не надав суду доказів на підтвердження факту невиплати йому належних при звільненні сум, тому відсутні підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене правильним є висновок суд першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Враховуючи наведене колегія судів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України , колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: