Справа №489/8182/14-ц 23.02.2015 23.02.2015 23.02.2015
Провадження №22-ц/784/616/15
Провадження №22-ц/784/616/15 Головуючий у першій інстанції Кокорєв В.В.
Категорія 50 Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

23 лютого 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Самчишиної Н.В., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Орельською Н.М.,

за участі: позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20 січня 2015 року, ухваленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, -

ВСТАНОВИЛА:

19 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини.

В позовній заяві позивач зазначала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 вересня 2011 року. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на її утриманні.

З серпня 2014 року шлюбні відносини припинено, але вона потребує матеріальної допомоги, яку їй може та зобов'язаний надавати чоловік.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на своє утримання у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно та до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20 січня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_3, 1985 року народження, на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також, стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 листопада 2014 року і до досягнення дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджуючись з визначеним судом розміром аліментів та способом їх стягнення на своє утримання, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення по справі, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Рішення в частині вирішення вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ст.303 ЦПК України колегією суддів в цій частині не переглядається.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч.2 та ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини - до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання вона має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За правилами ч.6 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст.80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку ( доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2011 року, від якого мають дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на час звернення ОСОБА_3 до суду проживає разом з нею (а.с.3,6,8).

З доданої до матеріалів справи ксерокопії паспорту позивача вбачається, що шлюб між сторонами припинено з 23 грудня 2014 року на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10 грудня 2014 року.

ОСОБА_3 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_4 є працездатною особою і має задовільний стан здоров'я (протилежного не встановлено).

Згідно довідки Приватного підприємства «ТВКом» від 19 січня 2015 року, відповідач з 01 лютого 2011 року працює монтажником - ремонтником на підприємстві та отримує заробітну плату, розмір якої за період з січня 2014 року по грудень 2014 року склав 12 644 грн. 27 коп. (а.с.29).

При цьому, має обов'язок по утриманню малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доказів, які б свідчили про те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід матеріали цивільної справи не містять.

За такого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що обов'язком відповідача є утримання дружини до досягнення їхньою дитиною трирічного віку і він має можливість для такого утримання.

При цьому, при визначенні розміру аліментів, місцевим судом враховано положення ч.4 ст.84 СК України, ч.1 ст.80 СК України, а також матеріальне становище позивача, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я та малолітню дитину на своєму утриманні.

Визначення способу стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) найбільш повно відповідатиме охоронюваним інтересам позивача та позбавить в подальшому позивача (або відповідача) необхідності звернення до суду з вимогами про зміну розміру аліментів.

Твердження позивача про те, що розмір аліментів на її утримання повинен бути визначений судом саме у твердій грошовій сумі не відповідає фактичним обставинам справи, що вірно констатував і суд першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а зводяться до переоцінки наданих доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Враховуючи наведене, рішення суду є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга в межах її доводів, на підставі ст.308 ЦПК України, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20 січня 2015 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: