Справа №522/1180/15-ц
Провадження № 4-С/522/53/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кічмаренко С.М.

при секретарі Науменко Г.О.

за участю:

скаржника ОСОБА_1

особа, рішення якої оскаржується ОСОБА_2

розглянув скаргу на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження та на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 та на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3.

Свою скаргу ОСОБА_1 мотивує тим, що 21 травня 2014 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від року № 522/17806/13-а про забезпечення доказів витребувано та зобовязано надати управління архітектури та містобудування Одеської міської ради:

містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 12.04.2012 року № 122 разом з документами, що додано замовником до заяви для отримання містобудівних умов та обмежень.

містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 23.10.2012 року № 01-10/1262/0 разом з документами, що додано замовником до заяви для отримання містобудівних умов та обмежень;

містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 30.11.2012 року № 01-10/646ог разом з документами, що додано замовником до заяви для отримання містобудівних умов та обмежень;

чинну містобудівну документацію на місцевому рівні, на підставі положень якої, надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. 6-та Лінія 6-ї станції Люстдорфскої дороги, 27 від 12.04.2012 року № 122, від 23.10.2012 року № 01-10/1262/0, від 30.11.2012 року № 01-10/646ОГ.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2014 року по справі № 522/17806/13-а про забезпечення доказів зазначено, що вона підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а витребувані докази зобовязано надати до 18.06.2014 року. Зазначене рішення суду є обовязковим для виконання, а його невиконання тягне встановлену законом відповідальність.

16.01.2015 року постановою від 16.01.2015 року ВП № 46082174 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2014 року № 522/17806/13-а про забезпечення доказів.

Суд приходить до висновку, що зазначена постанова була прийнята з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 з наступних підстав.

15.01.2015 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції скаржником була подана заява про відкриття виконавчого провадження разом з ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2014 року № 522/17806/13-а про забезпечення доказів.

В зазначеній заяві про відкриття виконавчого провадження зазначено ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності боржника, а за таких обставин державний виконавець у заяві про відкриття виконавчого провадження, у додатках до цієї заяви та у виконавчому документі має усю необхідну інформацію для відкриття виконавчого провадження.

Також необхідно зазначити, що стягувач обмежений у праві самостійно отримати конфіденційну інформацію відносно боржника, а отримання такої інформації судом після завершення розгляду заяви про забезпечення доказів й видачі виконавчого документа законом не передбачено.

Стягувач обмежений у праві самостійно витребувати конфіденційну інформацію відносно боржника, а державний виконавець відповідно до пункту З частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» наділений повноваженнями на збір інформації, у тому числі й конфіденційної, під час здійснення виконавчого провадження, отже, постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження є незаконною.

Відповідно до частини другої статті 32 Конституції України й частини першої статті 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Враховуючи вищезазначене, державний виконавець має повноваження та має право одержувати інформацію стосовно ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності боржника та інші данні.

Крім того, в порушення п. 1.5.1 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» постанова не відповідає встановленим вимогам, а саме, мотивувальна частина постанови не містить мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), а саме не зазначено яким чином відсутність в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2014 року № 522/17806/13-а про забезпечення доказів місця проживання чи перебування стягувача, відсутність ідентифікаційного коду субєкта господарської діяльності боржника, індивідуального ідентифікаційного номеру стягувача, відсутність строку предявлення виконавчого документа до виконання унеможливлюють виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2014 року № 522/17806/13-а про забезпечення доказів, шляхом витребування у управління архітектури та містобудування Одеської міської ради містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки разом з документами, що додано замовником до заяви для отримання містобудівних умов та обмежень, а також витребування у управління чинної містобудівної документації на місцевому рівні. У постанові не зазначено у чому саме полягає неможливість виконання зазначеного виконавчого документу;

резолютивна частина постанови не містить: прізвища, імені, по батькові фізичної особи, якої надсилається копія постанови; копія постанови, що направлена стягувачу не затверджена підписом начальника відділу або його заступника.

Також необхідно зазначити, що відсутність у виконавчому документі місця проживання чи перебування стягувача, відсутність ідентифікаційного коду субєкта господарської діяльності боржника, індивідуального ідентифікаційного номеру стягувача, відсутність строку предявлення виконавчого документа до виконання жодним чином не перешкоджають виконанню ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2014 року № 522/17806/13-а про забезпечення доказів, оскільки відсутній зв'язок між місцем проживання чи перебування стягувача, ідентифікаційним кодом субєкта господарської діяльності боржника, індивідуальним ідентифікаційним номером стягувача, строком предявлення виконавчого документа та витребуваними виконавчим документом доказами.

Крім того, слід зазначити, що місце проживання та індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача зазначені у заяві про відкриття виконавчого провадження від 15.01.2015 року та у додатках до цієї заяви надавалась копія паспорту стягувача та довідка про присвоєння стягувачу індивідуального ідентифікаційного номеру з яких державному виконавцю вони були відомі.

Також, у заяві про відкриття виконавчого провадження від 15.01.2015 року зазначено ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності боржника (Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради), а за таких обставин державний виконавець у заяві про відкриття виконавчого провадження від 15.01.2015 року, у додатках до цієї заяви та у виконавчому документі мав усю необхідну інформацію для відкриття виконавчого провадження.

Необхідно вказати про те, що стягувач обмежений у праві самостійно отримати конфіденційну інформацію відносно боржника, а отримання такої інформації судом після завершення розгляду заяви про забезпечення доказів й видачі виконавчого документа законом не передбачено.

Стягувач обмежений у праві самостійно витребувати конфіденційну інформацію відносно боржника, а державний виконавець відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» наділений повноваженнями на збір інформації, у тому числі и конфіденційної, під час здійснення виконавчого провадження, отже, постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження є незаконною.

Відповідно до частини другої статті 32 Конституції України й частини першої статті 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому документі ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності боржника (для юридичних осіб), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, частина 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Враховуючи вищезазначене, державний виконавець мав повноваження, мав право одержувати інформацію стосовно ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності боржника, хоча зазначена інформація у даному випадку жодним чином не сприяє виконанню виконавчого документу і його виконання можливе без інформації стосовно ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності боржника.

Додатково слід зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 75 КАС України про забезпечення доказів або про відмову в забезпеченні доказів суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення доказів визначаються порядок і спосіб її виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КАС України ухвала, що викладається окремим документом, складається з:

вступної частини із зазначенням:

· дати і місця її постановлення;

· найменування адміністративного суду, прізвища та ініціалів судді

(суддів);

· імен (найменувань) сторін та інших осіб, які беруть участь у справі;

описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, що його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою;

мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов до висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу;

резолютивної частини із зазначенням:

· висновків суду;

· строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Жодних вимог стосовно ідентифікаційного коду субєкта господарської діяльності, індивідуального ідентифікаційного номеру сторони, строку предявлення документа до виконання для ухвал суду ч. 1 ст. 165 КАС України не встановлено, а за таких обставин зазначення в ухвалі іншої інформації, зокрема ідентифікаційного коду субєкта господарської діяльності, індивідуального ідентифікаційного номеру сторони, строку предявлення документа до виконання, ч. 1 ст. 165 КАС України не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

КАС України не передбачене здійснення судочинства відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». За таких обставин до змісту ухвали суд застосовує ч. 1 ст. 165 КАС України, а не частину першу статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» і ці вимоги не є обовязковими для суду під час постановлення ухвали суду.

Також, в постанові від 25.06.2014 року Верховний Суд України розглянув заяву про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ст. ст. 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та зробив правовий висновок стосовно того, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Крім того, державний виконавець повинен застосовувати у своїй діяльності і правовий висновок Верховного Суду України щодо застосування ст.ст. 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2014 року № 522/19424/14-ц встановлено, що відсутність в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2014 року № 522/17806/13-а про забезпечення доказів певних даних, передбачених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», не перешкоджає її виконанню та її виконання можливе без певних даних передбачених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», а отримання такої інформації судом після завершення розгляду заяви про забезпечення доказів й видачі виконавчого документа законом не передбачено, що не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

17.11.2014 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/19424/14-ц:

Визнано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Г оловного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від року ВП № 44885291 неправомірною;

Скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Г оловного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від

року ВП№ 44885291;

Зобов'язано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції ОСОБА_2 відкрити виконавче провадження за ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2014 року № 522/17806/13-а про забезпечення доказів.

Ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2014 року № 522/19424/14-ц набрала законної сили 22.11.2014 року та є обовязковою для виконання, однак вона злісно не виконується, а замість виконання рішення суду державний виконавець приходить до висновку, що ухвала про забезпечення доказів не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, при цьому не звертаючи уваги на те, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2014 року № 522/17806/13-а про забезпечення доказів зазначено, що вона підлягає виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, зазначена ухвала підлягає негайному виконанню, а невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Також, постановами від 25.06.2014 року № 6-62цс14 та від 21 травня 2014 року № 6-45цс14 Верховний Суд України розглянув заяву про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ст. ст. 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та зробив правовий висновок стосовно того, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника та певних даних не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

З огляду на встановлені обставини та прийняті судом висновки, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження та на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 383-387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження та на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3.

Визнати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 16.01.2015 року ВП № 46082174 неправомірною.

Визнати бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області ОСОБА_3 неправомірною.

Зобовязати начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 16.01.2015 року ВП № 46082174.

Зобовязати начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області ОСОБА_3 відкрити виконавче провадження за ухвалою Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/17806/13-а про забезпечення доказів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали через Приморський районний суд м. Одеси до Апеляційного суду Одеської області.

Суддя: С.М. Кічмаренко

12.03.2015