Справа №589/4026/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сінгур В. О.
Номер провадження 22-ц/788/689/15 Суддя-доповідач - Гагін М. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Вовнянської сільської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила повернути майно з чужого незаконного володіння.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона після розпаювання майна колективного сільськогосподарського підприємства ім.Мічуріна отримала автомобіль САЗ-3507 (молоковоз) державний номер НОМЕР_2 загальною вартістю 2500 грн.

Вказаний автомобіль перебував в користуванні ОСОБА_5, а після розукомплектації знаходиться на зберіганні в Вовнянській сільській раді.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 та Вовнянську сільську раду передати ОСОБА_4 автомобіль за номером НОМЕР_3 (молоковоз), що належить на праві власності ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на майновий пай члена КСП серії НОМЕР_4 від 03 березня 2010 року та акту про виділення та передачу майнового паю в натурі 20 травня 2010 року та зобов'язано ОСОБА_5 привести автомобіль САЗ 3507 (молоковоз) НОМЕР_2 в робочий стан, тобто в такий стан, в якому автомобіль перебував на момент розпайовки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому доводить, що спірний автомобіль САЗ 3507 (самоскид), 1990 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_5, ДНЗ НОМЕР_6 за даними Шосткинського МРЕВ ДАІ УМВС України в Сумській області значиться зареєстрованим за САПТЗТ ім.Мічуріна, а згідно картки обліку дане авто обліковується як самоскид, його переобладнання не проводилось. Вказує, що ОСОБА_4 було подано позов відносно автомобіля, який їй не належить.

Крім того судом першої інстанції не було витребувано документи, які б підтверджували право власності ОСОБА_4 на автомобіль молоковоз НОМЕР_7

Зазначає, що з 2000 року спірне авто знаходилося в оренді у ВАТ «Шосткинський міськмолокомбінат», згідно договорів укладених з ТОВ «Агрофірма «Надія», яке було правонаступником КСП ім.Мічуріна, а її батько працював лише водієм, який помер 01 грудня 2013 року і вона є його спадкоємницею.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника позивача адвоката Островської Г.В., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, керувався ст.387 ЦК України щодо права ОСОБА_4 на витребування належного їй на праві власності спірного автомобіля у відповідачів, які це майно утримують безпідставно, й обов'язку ОСОБА_5 привести цей автомобіль у стан, придатний для його експлуатації.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені при неповному з'ясуванні обставин справи та з порушенням норм процесуального й матеріального права.

За вимогами ст.ст.213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання щодо наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявність інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами.

У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судом першої інстанції не дотримано.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 2010 року ОСОБА_4 є власницею, зокрема, майнового паю у розмірі 1926 грн. в колишньому КСП ім.Мічуріна, Шосткинського району, який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_8, виданий 20 лютого 2002 року Вовнянською сільською радою Шосткинського району (а.с.6).

Відповідно до акту від 08 травня 2009 року співвласники майна колишнього КСП ім.Мічуріна, в особі комісії з впорядкування майнових відносин, прийняли від директора ТОВ «Агрофірма «Нива» майно пайового фонду в кількості 137 одиниць, в тому числі за порядковим №16 автомобіль САЗ 03507, №НОМЕР_9 (молоковоз), інвентарний №80, 1990 року випуску, вартістю 2500 в робочому стані (а.с.9-10).

За актом від 20 травня 2010 року про виділення та передачі майнового паю в натурі, вищезазначена комісія передала, а ОСОБА_4 прийняла автомобіль САЗ - 3507, №НОМЕР_9 (молоковоз), інвентарний номер №80, 1990 року випуску, вартістю 2500 грн. (а.с.8).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства у підприємстві. Пай може успадковуватись відповідно до цивільного законодавства України та Статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.

Відповідно до п. 8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 квітня 2001 року за № 305/5496 (далі ? Порядок), кожен зі співвласників має право скористатися своїм майновим паєм, в тому числі отримати свій майновий пай у натурі.

Згідно з Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» повинні бути створені комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки, а також для здійснення уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих; визначення розмірів паїв колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, що не були ними одержані в натурі, грішми або цінними паперами при припиненні членства, а також встановлення осіб, які є їх власниками; запровадження документального посвідчення права власності на паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати); виділення групі осіб (окремим особам) які є власниками паїв, індивідуально визначених об'єктів зі складу майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників стосовно майна.

Таким чином, на майнову комісію не покладено право передавати майно у власність, а лише покладено обов'язок документального оформлення таких прав. Не закріплено такого права майнової комісії і Порядком у п. 10 якого визначені повноваження майнової комісії.

Відповідно до п. 9 Порядку виділення зі складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників. Відповідно до п. 10 Порядку майнова комісія готує для розгляду на загальних зборах переліки майна для виділення в натурі, однак сама майнова комісія рішення про виділення майна в натурі і передачу його будь-кому у власність не приймає; вирішення такого питання поза межами компетенції майнової комісії.

Пунктами 12, 13, 15, 16 Порядку передбачено, що питання про виділення конкретного майна в натурі окремим співвласникам (групам співвласників) вирішується виключно рішенням зборів співвласників.

Аналогічні положення містяться і у Постанові Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177, якою затверджені Методика уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих; Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення; Типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки.

За змістом ст.ст.60, 64 ЦПК України саме на позивачу лежить обов'язок з надання суду належних письмових доказів на підтвердження обставин викладених у позові і зокрема, набуття у спосіб передбачений законом права власності на спірний автомобіль.

Акт приймання-передачі від 20 травня 2010 року не є доказом того, що ОСОБА_4 є власником автомобіля САЗ 3507 №НОМЕР_9 (молоковоз), відтак і не має права ставити питання про захист порушеного права.

Крім того, наявний у справі зазначений акт не є ні оригіналом, ні належно засвідченою його копією, а викладений на ньому зміст не придатний до читання, відтак не може бути письмовим доказом як це передбачено ст.64 ЦПК України.

Матеріали справи не містять й позивачем суду не надано як рішення зборів співвласників КСП ім.Мічуріна про передачу спірного автомобіля у рахунок вартості майнового паю, так і послідуючої реєстрації цього автомобіля у порядку передбаченому Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1588, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шляхом отримання відповідного свідоцтва.

Натомість, з наявної у справі фотокопії картки обліку спірного автомобіля та довідки №160 від 03 червня 2014 року центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Шостка, Шосткинського, Ямпільського та Середино-Будських районів, підпорядкованого УДАЇ УМВС України в Сумській області вбачається, що спірний автомобіль станом на 03 червня 2014 року, тобто і на час звернення позивача до суду з цим позовом, значиться зареєстрованим за САПТЗТ ім.Мічуріна (а.с.60, 211).

Таким чином, неповно з'ясувавши дійсні обставини справи, не давши належної оцінки доказам, суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення й ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2013 року у даній справі скасувати.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -