УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись в м.Маріуполі із заявою Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за спожиту електроенергію та витрат по сплаті судового збору, -

В С Т А Н О В И В :

28 січня 2015 року представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя Донецької області із заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за спожиту, але не враховану приладом обліку, електроенергію у розмірі 9186,71 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 121,80 грн.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, виходячи з наступного.

Стосовно заявлених вимог до ОСОБА_2, суд виходить з наступного.

Згідно відомостей Іллічівського РВ у м.Маріуполі ГУДМС України у Донецькій області від 04 лютого 2015 року, які надійшли на адресу суду 06 лютого 2015 року, боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим в Іллічівському РВ у м.Маріуполі ГУДМС України Донецькій області не значиться.

Абзацом 4 ч. 6 ст. 100 ЦПК України визначено, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Викладене також узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», яка закріплена у п. 8 постанови № 14 від 23 грудня 2011 року, з якої вбачається, що відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу допускається з підстав, наведених у частині 3 та абзаці 4 частини 6 статті 100 ЦПК України, про що суддею постановляється ухвала у строк, вказаний ч.7 ст. 100 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту, але не враховану приладом обліку, електроенергію та витрат по сплаті судового збору, оскільки встановити зареєстроване місце проживання (перебування) боржника не виявилось можливим.

Щодо заявлених вимог до ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Згідно відомостей Іллічівського РВ у м.Маріуполі ГУДМС України у Донецькій області від 04 лютого 2015 року, які надійшли на адресу суду 06 лютого 2015 року, боржниця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у період часу з 16 грудня 1966 року по 28 жовтня 2009 року була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3. Померла 22 вересня 2009 року, знята з реєстраційного обліку у звязку зі смертю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо наявні обставини, зазначені у п. п. 2-5 ч. 2 ст. 122 Цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо після смерті фізичної особи, яка є однією зі сторін у справі, спірні відносини не допускають правонаступництва.

Під час розгляду справи в порядку наказного провадження суд позбавлений можливості замінити боржника правонаступником, оскільки спадкоємці померлого боржника суду не відомі, тому суд вважає за необхідним відмовити стягувачу в прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за спожиту електроенергію та витрат по сплаті судового збору.

Викладене також узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», яка закріплена у п.11 постанови № 14 від 23 грудня 2011 року, з якої вбачається, що, враховуючи, що розділом II ЦПК процедура розгляду заяв у наказному провадженні полягає у видачі судового наказу, не може бути застосовано наступні процесуальні інститути: призначення справи до судового розгляду; забезпечення доказів; призначення експертизи; передача справи до іншого суду за підсудністю; заміна неналежної сторони; зупинення провадження; закриття провадження у справі; залишення заяви без розгляду.

Згідно до ч.2 ст.101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі наведеного, керуючись ч.3,6 ст.100, ч.2 ст.101, ч.2 ст.122 ЦПК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року, суд, -

У Х В А Л И В:

У прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за спожиту електроенергію та витрат по сплаті судового збору - відмовити.

Розяснити заявнику право на звернення з цими вимогами до суду у позовному порядку.

На ухвалу суду може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

ОСОБА_1