Справа № 645/4787/14-ц
Провадження № 2/645/88/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря судових засідань - Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулись до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 із позовом, яким просять стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту 0 від 01.02.2008 року в розмірі 51 038,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 606448,22 грн., з яких: 48 460,99 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 575 598, 51 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 1 981, 53 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 23 535, 75 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 64, 33 доларів США, що за курсом НБУ станови на 03.06.2014 року становить 764, 08 грн., - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 441,45 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року становить 6 549, 88 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», що перейменовано з 21.12.2009 року у Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у сумі 52 250 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 01.02.2029 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 9 % річних. Відповідно до умов кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, повернення суми кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ануїтет них платежів у розмірі 465 доларів США в день сплати ануїтет них платежів. Додатковою угодою № 2 від 22.06.2009 року до договору про надання споживчого кредиту сторони домовилися, що день сплати ануїтетного платежу 25 числа кожного календарного місяця строку кредитування. Додатковою угодою №3 від 02.10.2009 року до договору про надання споживчого кредиту від 01.02.2009 року сторони домовились, що за користування коштами в період з 06.10.2010 року процента ставка встановлюється у розмірі 12,40% річних; за користування коштами понад встановлений кредитним договором термін встановлюється процента ставка у подвійному розмірі, від ставки, що діє для строкової суми боргу на момент виникнення такого прострочення; розмір ануїтетного платежу в період з 06.10.2009 року по 05.10.2010 року становить 435 доларів США; розмір ануїтетного платежу в період з 06.10.2009 року до кінця терміну дії кредитного договору становить 555 доларів США. Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4. укладено договорі поруки від 01.02.2008 року, за якими ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобов'язались відповідати за виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань по кредитному договору. Внаслідок порушення боржником умов кредитного договору утворилась заборгованість в загальному розмірі 51038,30 доларів США, або 606448,22 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно з відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», в якому просили визнати припиненою з 06 жовтня 2010 року поруку за договором поруки № П2/0 від 01 лютого 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, та поруку за договором поруки № П1/0 від 01 лютого 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3. При цьому посилались на ч. 1 ст. 559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував, посилаючись на виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору та на передчасність звернення із даним позовом. У відношенні зустрічних позовних вимог просив винести рішення відповідно до вимог законодавства. Також представник даного відповідача в судовому засіданні пояснила, що відповідно до п. 8.1 кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь - яких грошових зобов'язань, передбачених договором та/або кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/абр термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступного порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Проте Банком пеню була розрахована іншим, а саме у долара США.

Представник відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення первісних позовних вимог у відношенні зазначених осіб заперечував, посилаючись на припинення поруки відповідно до закону, зустрічні позовні вимоги просив задовольнити. У відношенні первісного позову до відповідача ОСОБА_2 просив винести рішення відповідно до вимог законодавства.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, вважає, що позов ПАТ «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволення, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені наступні факти та відповідним ним правовідносини.

Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 01.02.2008 року (далі - договір про надання споживчого кредиту), за п.1.1 якого Банк зобов'язується надати Позичальнику однією сумою, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 52250 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Кредит відповідно до п.1.4 договору про надання споживчого кредиту було надано на придбання двокімнатної квартири.

Для забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту АКІБ «УкрСиббанк» уклав договір поруки № П1/0 від 01.02.2008 року з ОСОБА_3 та договір поруки № П2/0 від 01.02.2008 року з ОСОБА_4 (далі - договори поруки). Вказані договори поруки є однотипними за змістом.

За п.1.1 договорів поруки поручителі зобов'язались перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з кредитного договору № 0 від 01.02.2008 року, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. При цьому поручителі зазначили, що їм добре відомі умови Основного договору.

За п.1.3 та 1.4 договорів поруки поручителі відповідають перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителів і Боржника є солідарною.

У 2009 році були внесені зміни до Статуту АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

ОСОБА_2 неналежним чином виконував свої обов'язки по договору про надання споживчого кредиту, внаслідок чого у нього утворювалася заборгованість перед позивачем.

Так, позивач направив на адреси усіх відповідачів листи від 11.12.2013 року, в яких просив погасити прострочене зобов'язання ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту в сумі 1067,73 доларів США боргу по тілу кредиту, 8169,56 доларів США боргу по процентам, а у випадку несплати у визначений строк - достроково повернути кредит в повному обсязі.

Також позивачем на адреси усіх відповідачів були направлені листи від 29.04.2014 року, в яких позивач просив від відповідачів погасити прострочену заборгованість, що виникла станом на 25.04.2014 року в сумі 109,04 доларів США боргу по тілу кредиту, 1479,07 доларів США боргу по процентам. У випадку неусунення порушень на 32 (тридцять другий) день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення (вимоги) відповідачі мали достроково повернути кредит в повному обсязі.

Оскільки борг не був погашений, представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом в повному обсязі, тобто заявив вимогу про дострокове повернення кредитних коштів.

Суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) законодавцем закріплено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За ч.1, 2 ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч.1 ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч.1 ст.525 ЦК одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.1.2.2 договору про надання споживчого кредиту Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 01.02.2034 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 Договору.

За п.4.6 договору про надання споживчого кредиту Позичальник зобов'язується достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти у випадках, встановлених п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього Договору та/або порушень істотних умов Договору та застосування Банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 12 цього Договору.

Виходячи із змісту позовної заяви, ОСОБА_2 припустив порушення п.5.5 договору про надання споживчого кредиту, а саме несплату чергового ануїтетного платежу в установлений цим Договором день сплати ануїтетного платежу більше ніж на один місяць.

Відповідно до п.5.5 договору про надання споживчого кредиту Банк має право у випадку, зокрема, несплати Позичальником чергового ануїтетного платежу в установлений цим Договором день сплати ануїтетного платежу більше ніж на один місяць, вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку, встановленому Розділом 12 цього Договору.

Пунктами 12.1 та 12.2 Розділу 12 договору про надання споживчого кредиту сторони погодили наступний порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку: у випадку настання обставин, визначених у п.п.2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати направлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. Зазначене у п.12.1 Договору повідомлення (вимога) Банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур'єром на адресу Позичальника, що вказана у розділі 13 цього Договору, а саме - 64300, Ізюм, Фрунзе, 42, кв.14.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом на 03.06.2014 року, наданої позивачем, у ОСОБА_2 внаслідок неналежного виконання ним обов'язків по договору про надання споживчого кредиту утворилась заборгованість, яка складається з: 48460,99 дол. США - заборгованість за простроченим кредитом.

На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_2 48460,99 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом, що на день ухвалення рішення дорівнює 1 139 318, 87 грн., оскільки офіційний курс НБУ гривні до долара становить 23,51 грн..

Пунктом 1.3.1 договору про надання споживчого кредиту сторони погодили, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 9 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов Договору.

Як встановили сторони у п.10.4 договору про надання споживчого кредиту, зміни до Договору оформляються шляхом підписання Сторонами відповідних додаткових угод до нього, крім випадків, коли цим Договором прямо передбачено, що зміни його умов не потребують укладення будь-яких додаткових угод.

Додатковою угодою № 2 від 22.06.2009 року до договору про надання споживчого кредиту сторони домовились встановити днем сплати ануїтетного платежу 25 число кожного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов'язаний сплатити ануїтетний платіж.

Пунктом 1.1 Додаткової угоди № 3 від 02.10.2009 року до договору про надання споживчого кредиту сторони встановили, що за користування кредитним коштами з 06 жовтня 2009 року по 05 жовтня 2010 року процентна ставка встановлюється у розмірі 9% річних. За користування кредитними коштами після 06 жовтня 2010 року процентна ставка встановлюється в розмірі 12,4% річних, якщо інша процентна ставка не буде встановлена у відповідності до умов цього Договору та/або додаткових угод по Договору. Внаслідок цього відповідно до п.1.2 Додаткової угоди № 3 збільшено розмір щомісячних ануїтетних платежів.

Пунктом 2 Додаткової угоди № 3 від 02.10.2009 року до договору про надання споживчого кредиту сторони домовились, що за користування кредитним коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором. Нарахування подвійної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу, встановленого у Договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 пояснила, що після подачі Банком позову до суду, в листопаді та грудні 2014 року ОСОБА_5 було сплачено в погашення заборгованості по кредитному договору в сумі 200 доларів США, та на підтвердження своїх доводів представлено суду копії квитанції, даний факт не оспорювався представником Банком, але позовні вимоги Банком не уточнювалися, у зв'язку з чим суд вважає необхідним врахувати сплачену суму в рахунок прострочених процентів, оскільки відповідно до п. 1.6 3) Кредитного договору погоджена черговість погашення заборгованості.

З урахуванням цього суд погоджується з розрахунком позивача в частині нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 1981,53 доларів США, що станом на час ухвалення рішення дорівнює 46 585,77 грн., але вважає необхідним її стягнути з відрахуванням 200 доларів США, які сплачені ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді, тобто 1781,53 доларів США, що дорівнює 41 883, 77 грн..

Що стосується пені, то пунктом 8.1 договору про надання споживчого кредиту сторони встановили відповідальність Позичальника за порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань, передбачених Договором, у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, що нараховується за кожен день прострочення, починаючи з 32 календарного дня від дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання та включаючи день погашення заборгованості.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що розрахунок позивача в частині нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 64,33 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року складає 764,08 грн., та в частині нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 551,45 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 року складає 6549,88 грн., виконаний неправильно, про що зазначено представником ОСОБА_2 - ОСОБА_6 у судовому засіданні. За п.8.1 договору про надання споживчого кредиту пеня повинна нараховуватись на гривневий еквівалент простроченого платежу, тобто, по-перше, враховувати курс НБУ станом на день визначення кожного простроченого платежу окремо, а не станом на день подання кінцевого розрахунку, а по-друге, пеня повинна розраховуватись також у гривні, а не в доларах США.

Таким чином, наданий позивачем розрахунок розміру пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору суперечить умовам договору про надання споживчого кредиту, та вважає необхідним зробити розрахунок пені відповідно до п. 8.1 кредитного договору, а саме в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, що нараховується за кожен день прострочення, починаючи з 32 календарного дня від дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання та включаючи день погашення заборгованості.

ПеріодЗалишок простроченої заборгованості за кредитом, дол. СШАКурс НБУ, грн. за 1 долар СШАЗалишок простроченої заборгованості за кредитом, грнКількість днів, за які нараховується пеняСтавка пені, %Сума пені за кредитом,грн
зпо
12345678
п.3 * п.4 2* ставка НБУп.5 * п.6 / 365 * п.7 / 100
03.06.1309.06.13764,377,9936109,6171517,58
10.06.1327.06.13764,377,9936109,61181442,18
28.06.1326.07.13813,647,9936503,42291472,33
27.07.1312.08.13863,427,9936901,32171445,00
13.08.1325.08.13863,427,9936901,32131331,95
26.08.1327.09.13913,717,9937303,28331385,84
28.09.1326.10.13964,527,9937709,41291379,63
27.10.1325.11.131015,867,9938119,77301386,76
26.11.1302.12.131067,737,9938534,3771321,28
29.03.1414.04.1454,2412,9771703,8817134,26
15.04.1425.04.1454,2411,3832617,4211193,54
26.04.1426.05.14109,0411,66081271,49311920,52
27.05.1403.06.14164,4011,83331945,398198,10
Всього пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, грн.518,97

ПеріодЗалишок простроченої заборгованості за процентами, дол. СШАКурс НБУ, грн. за 1 долар СШАЗалишок простроченої заборгованості за процентами, грнКількість днів, за які нараховується пеняСтавка пені, %Сума пені за процентами, грн
зпо
12345678
п.3 * п.4 2* ставка НБУп.5 * п.6 / 365 * п.7 / 100
03.06.1309.06.137342,887,99358691,64715168,84
10.06.1327.06.137342,887,99358691,641814405,21
28.06.1309.07.137864,397,99362860,061214289,33
10.07.1326.07.137564,397,99360462,171714394,25
27.07.1301.08.138086,347,99364634,12614148,75
02.08.1312.08.137786,347,99362236,221114262,59
13.08.1325.08.137786,347,99362236,221313288,16
26.08.1323.09.138308,887,99366412,882913685,96
24.09.1327.09.137908,887,99363215,6841390,06
28.09.1311.10.138431,937,99367396,421413336,06
12.10.1326.10.137821,937,99362520,691513334,01
27.10.1330.10.138345,447,99366705,1041395,03
31.10.1322.11.137645,447,99361110,002313500,60
23.11.1325.11.135645,447,99345124,0031348,21
26.11.1329.11.136169,547,99349313,1341370,25
30.11.1302.12.131169,547,9939348,133139,99
29.03.1414.04.14475,8912,97716175,67171337,39
15.04.1425.04.14475,8911,38325417,15111931,02
26.04.1426.05.14977,1911,660811394,823119183,88
27.05.1403.06.141479,0711,833317502,2881972,89
Всього пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, грн.4452,48

На підставі викладеного суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 518, 97 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 4 452, 48 коп. - пені не несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Що стосується зустрічних позовних вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою, то вони підлягають задоволенню з огляду на наступне.

02.10.2009 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 0 від 01.02.2008 року, за якою по взятому ним кредиту починаючи з 06.10.2010 року збільшено процентну ставку з 9% до 12,4% (п.1.1 додаткової угоди), а також збільшено розмір ануїтетного платежу до 555 доларів США (п.1.2 додаткової угоди).

Разом з тим матеріали справи не містять доказів отримання згоди поручителів на таку зміну умов договору про надання споживчого кредиту у належній формі, що передбачена умовами договорів поруки, або доказів того, що поручителям було відомо про укладення додаткової угоди № 3 від 02.10.2009 року до моменту подання банком позовної заяви.

За п.2.1 договорів поруки Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя. Під «згодою Поручителя» Сторони розуміють візування Поручителем змін до Основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки Поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення Поручителем додаткової угоди до цього Договору щодо внесення відповідних змін.

За п.5.7 договорів поруки листування між Сторонами за цим Договором здійснюється шляхом направлення або надання однією Стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій Стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі 6 цього Договору. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення.

Письмові вимоги позивача від 11.12.2013 року та від 29.04.2014 року, які було отримано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та в яких банк повідомив їх про невиконання своїх обов'язків боржником ОСОБА_2 і про необхідність погашення простроченого зобов'язання, також не містять інформації про зміну умов основного зобов'язання, що була вчинена додатковою угодою № 3 від 02.10.2009 року.

Суд погоджується з твердженням позивачів за зустрічними позовами в тому, що даною додатковою угодою було збільшено обсяг їх відповідальності по договорам поруки без отримання їх погодження.

За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченою порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо до договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10.10.2012 р у справі № 6-112цс12 та від 10.09.2014 р у справі № 6-70цс14.

Так, Верховний суд України зазначив, що згідно ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення розміру) неустойки, тощо.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що встановлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Верховний Суд України зробив правовий висновок, що припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

За ч.1 ст.360-7 ЦПК рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

В п.22 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також зазначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

За п.1 ст.559 ЦК порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Судом встановлено, що Додатковою угодою № 3 від 02.10.2009 року до договору про надання споживчого кредиту з 06 жовтня 2010 року було збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами, збільшено розмір щомісячних ануїтетних платежів, змінено розмір та порядок розрахунку процентної ставки за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін. При цьому належна згода поручителів на таку зміну умов договору про надання споживчого кредиту не була отримана, поручителів не було проінформовано про укладення Додаткової угоди № 3 від 02.10.2009 року.

Поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 направили ПАТ «УкрСиббанк» листи від 11.08.2014 року, в яких повідомили, що в силу положень ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України вважають свої поруки за договорами поруки припиненими, просили підтвердити дану обставину та виключити їх з числа відповідачів по даній справі.

Згідно до листів ПАТ «УкрСиббанк» від 19.08.2014 року, позивач не погоджується з тим, що порука припинилась в силу вимог закону та наполягає, що вона діє в повному обсязі до припинення зобов'язань за основним договором.

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу припинення поруки, з яким поручителі звернулись до суду.

У зв'язку із цим в силу положень ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України порука ОСОБА_3 за договором поруки № П1/0 від 01.02.2008 року та порука ОСОБА_4 за договором поруки № П2/0 від 01.02.2008 року є припиненими з моменту збільшення розміру процентної ставки за кредитним договором, тобто з 06.10.2010 року, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, в частині позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відмовити.

За ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження: м. Харків, пр. Московський, 60, ) заборгованість в сумі 50 242, 52 доларів США, що на час ухвалення рішення становить 1 181 201 (один мільйон сто вісімдесят одна тисяча двісті одна) грн., 64 коп., з яких: 48 460,99 доларів США, що за курсом НБУ на час ухвалення рішення становить 1 139 317 (один мільйон сто тридцять дев'ять тисяч триста сімнадцять) 87 коп. - заборгованість за простроченим кредитом; 1781,53 доларів США, що на час ухвалення рішенням становить 41 883, 77 (сорок одна тисяча вісімсот вісімдесят три тисячі) грн. 77 коп. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, та стягнути 518, 97 грн. - пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 4 452, 48 коп. - пеню не несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження: м. Харків, пр. Московський, 60, ) судовий збір в сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

В частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2, про припинення поруки - задовольнити.

Визнати припиненою з 06 жовтня 2010 року поруку за договором поруки № П1/0 від 01 лютого 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2, про припинення поруки - задовольнити.

Визнати припиненою з 06 жовтня 2010 року поруку за договором поруки № П2/0 від 01 лютого 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження: м. Харків, пр. Московський, 60, ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) судовий збір в сумі 243,60 грн..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження: м. Харків, пр. Московський, 60, ) на користь ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3) судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час про голошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ -