Справа № 509/872/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Демеденко Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И В :

2 березня 2015 року, представник ПАТ КБ «ПриватБанк», яке, згідно установчих документів, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що відповідно до кредитно-заставного договору № ODS0AN02000066 від 02.04.2008 р., банк «ПриватБанк» (позивач) надав, а відповідачка отримала кредит у розмірі 52657,41 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,52% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.04.2015 р.

Погашення за зазначеним кредитом повинно було здійснюватись за графіком погашення кредиту та процентів, який є додатком № 1 до кредитного договору, що відповідачем зроблено не було та відповідно останнім були порушені умови виплати кредиту та сплаті процентів за його користування.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем, був укладений договір застави рухомого майна від 02.04.2008 року, відповідно умов якого, відповідачка передала в заклад позивачу автомобіль марки «Daewoo Matiz» (рік випуску 2007 тип ТЗ : легковий автомобіль, № кузова/шасі : НОМЕР_1, реєстраційний номер : НОМЕР_2), який належить відповідачці на праві власності.

Як зазначено в позові, в порушення зазначених норм умов кредитного договору, відповідачка свої кредитні зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 19.01.2015 р., у неї утворилась заборгованість перед банком у розмірі - 22997,07 грн., з яких 16460,39 грн. - заборгованість за кредитом, 1732,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 535,88 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом та 2935,06 грн. - пеня за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань.

Згідно із договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави, здійснюється відповідно до законодавства та цього договору, у тому числі, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.

Як зазначає представник позивачів, виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави, шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні позивача.

У зв'язку з викладеним, позивач просив суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № ODS0AN02000066 від 02.04.2008 р. в сумі 22997,07 грн. вилучити у відповідачки та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави автомобіль марки «Daewoo Matiz» (рік випуску 2007 тип ТЗ : легковий автомобіль, № кузова/шасі : НОМЕР_1, реєстраційний номер : НОМЕР_2), який належить відповідачці на праві власності, а також комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію Т/З (технічний паспорт) на вищевказаний автомобіль, звернути стягнення на вищевказаний предмет застави, шляхом продажу вказаного автомобілю ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію Т/З замість втраченого зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України для його подальшої реалізації з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного а/м з обліку в органах ДАІ України та стягнути з відповідачки судові витрати.

Представник позивачів в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання електронних листів на їхню електронну адресу за клопотанням представника згідно заяви, але надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі (а.с. 2,33,35).

Представник відповідачки в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, враховуючи повну дострокову сплату кредитної заборгованості відповідачкою ОСОБА_1 з мотивів, викладених у запереченнях на позов та документальних доказів.

Заслухавши думку представника відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Приписами статей 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України передбачено - зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 617 ЦК України зазначає, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна, заставодержатель маж право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно, здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави (ч. 6 ст. 20 цього Закону).

Згідно із ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала (заклад).

Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави, в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає продаж предмета застави, шляхом укладення обтяжувачем договору купівлі-продажу з іншою особою.

Суд встановив, відповідно до кредитно-заставного договору № ODS0AN02000066 від 02.04.2008 р., банк «ПриватБанк» (позивач) надав, а відповідачка отримала кредит у розмірі 52657,41 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,52% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.04.2015 р. (а.с. 12-21).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем, був укладений договір застави рухомого майна від 02.04.2008 року, відповідно умов якого, відповідачка передала в заклад позивачу автомобіль марки «Daewoo Matiz» (рік випуску 2007 тип ТЗ : легковий автомобіль, № кузова/шасі : НОМЕР_1, реєстраційний номер : НОМЕР_2), який належить відповідачці на праві власності.

Як зазначено в позові, в порушення зазначених норм умов кредитного договору, відповідачка свої кредитні зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 19.01.2015 р., у неї утворилась заборгованість перед банком у розмірі - 22997,07 грн., з яких 16460,39 грн. - заборгованість за кредитом, 1732,55 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 535,88 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом та 2935,06 грн. - пеня за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань (а.с. 6-8).

Як встановив, суд і це підтверджується документальними доказами, наданими представником відповідачки - 06.03.2015 р. відповідачка ОСОБА_1 здійснила останній платіж по вищевказаному кредитно-заставному договору у сумі 14795,54 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 37).

10.03.2015 р. - з Державного реєстру обтяжень рухомого майна було вилучено запис № 13663107 з контрольною сумою Г187ВББВ44. Тобто ПАТ КБ «ПриватБанк» зняв обтяження з вищевказаного автомобілю, який належить ОСОБА_1 (а.с. 38).

17.03.2015 р. - на підтвердження повного погашення кредиту відповідачка ОСОБА_1 отримала повідомлення № 562332 підписане керівником Відділення № 19 ПАТ КБ «ПриватБанк» Петровою Л.І. на ім`я начальника МРЕВ № 1, з якого випливає, що у зв'язку з повним погашенням кредиту на автомобіль ОСОБА_1 згідно кредитного договору № ODS0AN02000066 від 02.04.2008 р. - ПАТ КБ «ПриватБанк» просить зняти заборону відчуження з автомобілю марки «Daewoo Matiz» (рік випуску 2007 тип ТЗ : легковий автомобіль, № кузова/шасі : НОМЕР_1, реєстраційний номер : НОМЕР_2), який належить ОСОБА_1 на праві власності. Даний автомобіль з Реєстру обтяжень рухомого майна - виведений (а.с. 39).

Таким чином, суд вважає, що кредит у повному обсязі був погашений відповідачкою ОСОБА_1, на підтвердження чого, спірний заставний автомобіль був виведений з Реєстру обтяжень рухомого майна і з нього була знята заборона відчуження, що підтверджується вищенаведеними доказами, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні, а тому на думку суду, в задоволенні позову слід відмовити як безпідставному і необґрунтованому.

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,169,208-209,213-215,218 ЦПК України, ст.ст. 525,526,530,549,625,651,1054,1055 ЦК України, Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Законом України «Про заставу», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Д.М. Гандзій