Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гонча рука В. П.

при секретарі - Погорілій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі №1526/13 від 20 червня 2014 року ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2, звернувся до суду із завою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 20 червня 2014 року у справі № 1526/13.

Вимоги обґрунтовує тим, що 08 червня 2010 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків в складі третейського судді Ярошовця В.М. було постановлено рішення, в рамках позову ОСОБА_1 до ПАТ "Укрсоцбанк" про стягнення заборгованості, визнання договорів припиненими та зобов"язання винити дії, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено в повному обсязі. Однак така категорія справ, на твердження позивача, не повинна розглядатись третейськими судами, а судами загальної юрисдикції у відповідності до ЗУ "Про захист прав споживачів".

Заявник в судове засідання не з`явився, представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні просила заяву задовольнити та скасувати рішення третейського суду з підстав що справа по якій прийнято рішення не підвідомча третейському суду, оскільки справи щодо захисту прав споживачів, не підлягають розгляду третейськими судами.

Представник ПАТ "Укрсоцбанк" в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви з підстав викладених у запереченні.

Відповідно ст. 389-4 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи третейського суду №1526/13, судом встановлено наступне.

Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовець В.М. 20 червня 2014 року у справі № 1526/13 постановлене рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 до ПАТ "Укрсоцбанк" про стягнення заборгованості, визнання договорів припиненими та зобов"язання вчинити дії було відмолено.

Перелік підстав для скасування рішення третейського суду наведений у ст. 389-5 ЦПК України.

Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно ст. 11 Закону України "Про третейські суди", третейські суди вирішують спори на підставі Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів та міжнародних договорів України.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про третейські суди", завданням третейського суду є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону.

Статтею 11 ЗУ "Про третейські суди"визначено, що третейські суди вирішують спори на підставі Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів та міжнародних договорів України. У разі відсутності законодавства, що регулює певні спірні відносини, третейські суди застосовують законодавство, яке регулює подібні відносини, а за відсутності такого третейські суди застосовують аналогію права чи керуються торговими та іншими звичаями, якщо останні за своїм характером та змістом властиві таким спірним відносинам.

Статтею 27 цього ж Закону визначена компетенція третейського суду. Так, третейський суд, з додержанням вимог цього Закону, самостійно вирішує питання про наявність або відсутність у нього компетенції для розгляду конкретної справи.

При прийнятті позову третейський суд вирішує питання про наявність і дійсність угоди про передачу спору на розгляд третейського суду.

Як встановлено судом, вбачається з матеріалів третейської справи №1526/13, ОСОБА_1 звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк" про стягнення заборгованості визнання договорів припиненими та зобов"язання вчинити дії.

Як вбачається з договору про надання відновлюваної кредитної лінії 2008/661/Ф03.14/03 від 30 січня 2008 року укладеного між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку "Укрсоцбанк"та ОСОБА_1

30 січня 2008 року між ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ПАТ "Укрсоцбанк" було укладено іпотечний договір.

Між сторонами наявна угода про передачу спору на розгляд третейського суду, відповідно до п. 6 договору № 2008/661/Ф03.14/03 від 30 січня 2008 року та п. 6 Іпотечного договору.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про третейські суди"юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України "Про третейські суди".

Частиною 1 ст.12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст.12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору місце та дату укладення угоди.

Отже, зазначений договір, укладений між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку "Укрсоцбанк"та ОСОБА_1,, містять третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків.

03 січня 2014 року третейським суддею Ярошовець В.М. Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків винесена ухвала про порушення провадження, відповідно до якої суддею було розглянуто позовну заяву ОСОБА_1до ПАТ "Укрсоцбанк" про стягнення заборгованості, визнання договорів припиненими та зобов"язання вчинити дії.

Відповідно до п.3 Постанови ВССУ № 5 від 30.03.2012 р. слідує, що за наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має враховувати положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-IV "Про третейські суди" про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Тому за наявності вказаного третейського застереження (окремої третейської угоди) залишення позовної заяви споживача без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК є неприпустимим. Такі заяви підлягають вирішенню і за наявності з цього приводу рішення третейського суду, прийнятого за межами його компетенції. При цьому відповідно до положень Закону України "Про захист прав споживачів" банк не є споживачем.

Таким чином, порушення провадження третейським судом у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ "Укрсоцбанк" про стягнення заборгованості, визнання договорів припиненими та зобов"язання винити дії є незаконним, та таким що підлягає скасуванню з підстав передбачених п. 1. ст.. 51 Закону України "Про третейські суди".

Як убачається з ч. 4 ст. 389-4 Цивільного процесуального кодексу України суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389-5 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги зміст заявлених вимог і предмет спору, суд вважає, що рішення третейського суду є незаконним, поставлений з порушеннями вимог ЗУ "Про третейські суди", третейський суд вийшов за межі наданих йому повноважень та вирішив спір за відсутність у нього компетенції для розгляду конкретної справи.

Керуючись ст. ст. 293, 294, 389-4 - 389-6 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі №1526/13 від 20.06.2014 року - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 20 червня 2014 року у справі № 1526/13 від 20.06.2014 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про стягнення заборгованості, визнання договорів припиненими та зобов"язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: