справа № 197/305/15-ц
провадження № 2/197/250/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Охнач О.В.,

за участі:

секретаря судового засідання: Гетьманенко О.І.,

розглянувши у приміщенні суду в смт. Широке цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 6 962,51 грн. доларів США (що за курсом 15,52 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.12.2014 року складає 108 058,14 грн.) за кредитним договором № KRKRAU30160388 від 05.07.202007 року.

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що за кредитним договором № KRKRAU30160388 від 05.07.2007 року відповідач свої зобовязання не виконує, тому станом на 08.12.2014 року виникла заборгованість в сумі 6 962,51 грн. доларів США (що за курсом 15,52 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.12.2014 року складає 108 058,14 грн.).

Сторони, їх представники подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в судове засідання не зявилися.

Розгляд справи проводиться в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи в сукупності, приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки:

Між сторонами спору було укладено кредитний договір № KRKRAU30160388 від 05.07.202007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2013 року у справі № 197/870/13-ц, яке набрало законної сили, з відповідача на користь позивача, які відповідають сторонам і в даній справі відповідно, було стягнуто заборгованість кредитним договором № KRKRAU30160388 від 05.07.2007 року в сумі 3 880,97 доларів США, в тому числі відсотки, комісію і пеню. Отже, наявне судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № KRKRAU30160388 від 05.07.2007 року, яке не виконано боржником (докази виконання суду не надано).

Таким чином, оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, та нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Судові витрати позивачеві не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212, 213 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повністю.

Судові витрати позивачеві не підлягають відшкодуванню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення через Широківський районний суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час

проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу

протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.В.ОХНАЧ