Справа № 344/9118/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1888/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
У Х В А Л А

27 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Девляшевського В.М.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: представника ПАТ «Мегабанк» Кульбій-Кухар Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням державного виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, за апеляційною скаргою директора Львівського ЦРВ ПАТ «Мегабанк» ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2015 року в задоволенні клопотання державного виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - відмовлено.

На дану ухвалу директор Львівського ЦРВ ПАТ «Мегабанк» ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.04.2014 року боржнику ОСОБА_4 належить 1/5 частина однокімнатної квартири, за адресою АДРЕСА_1. При цьому наявність інших співвласників квартири не є підставою для відмови у задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до майна боржника-фізичної особи. Оскільки одним із заходів примусового виконання рішення суду є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов'язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту, вилучення та примусової реалізації. В даному ж випадку, на думку апелянта, проникнення до житла боржника ОСОБА_4 необхідне для проведення державним виконавцем дій, для проведення опису і арешту майна боржника, і як наслідок виконання рішення суду.

З цих підстав, ухвалу суду першої інстанції, апелянт просив скасувати, та постановити нову, яким подання державного виконавця про примусове проникнення до житла задовольнити.

В судовому засіданні представник ПАТ «Мегабанк» вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Представник ВДВС Івано-Франківського МУЮ, ОСОБА_4, будучи належно повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника ПАТ «Мегабанк» дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконанні відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ перебуває виконавчий лист №640/3583/14-ц виданий 08.04.2014 року Київським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» 23158,92 грн. 23.04.2014 року за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець зазначав, що в ході виконавчих дій було встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на 1/5 частку однокімнатної квартири, за адресою АДРЕСА_1. Однак перевірити майновий стан боржника неможливо, оскільки на виклики державного виконавця він не з'являється, а двері у вказану квартиру зачинені.

Відмовляючи в задоволенні клопотання державного виконавця, суд першої інстанції, виходив з того, що надання дозволу на проникнення до житла може призвести до порушення прав інших співвласників вказаної квартири.

Однак повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області не може, з огляду на наступне.

Так, у частині першій статті 376 ЦПК України зазначається, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Вирішуючи питання по суті, колегія суддів враховує, що примусове проникнення до житла людини є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки пов'язане з обмеженням конституційного права людини на недоторканість житла чи іншого володіння.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла і не допускається проникнення до нього чи до іншого володіння особи та проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Проте указана конституційна гарантія не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Тому вказане обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Як вбачається з матеріалів дослідженого судом подання, на виконанні відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ перебуває виконавчий лист №640/3583/14-ц виданий 08.04.2014 року Київським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» 23158,92 грн. Відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника є одним із заходів примусового виконання рішення і саме на держаного виконавця покладено обов'язок по виявленню майна, його арешту, вилученню та примусовій реалізації.

Однак виконати покладені на нього обов'язки щодо виявлення майна боржника та його арешту, державний виконавець не може, оскільки сам боржник від явки до ДВС ухиляється, власники квартири по вул. Гвардійська, 5/76 в м. Івано-Франківську, що належить боржнику та його родині на праві спільної часткової власності ( по 1/5) доступу до зазначеної квартири не надають. Оскільки в представлених матеріалах є також дані про те, що боржник зареєстрований на проживання у цій квартирі, то саме у зазначеній квартирі може знаходитися і майно боржника, на яке можна буде накласти арешт.

Вирішуючи питання по суті подання суд першої інстанції також не звернув увагу на те, що законодавцем у диспозиції ст. 376 ЦПК України зазначено коло осіб до житла чи іншого володіння яких може бути вирішено питання щодо примусового проникнення; зокрема, такими особами крім боржника, можуть бути й інші особи, у яких знаходиться майно боржника.

Таким чином, вирішуючи питання, суд першої інстанції належним чином не з'ясував обставин, які мають значення, оскільки розглядав подання без участі державного виконавця.

Розглянувши справу в межах заявленого подання та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що постановлена судом підлягає скасування, а питання щодо вирішення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника слід передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.,ст. 307; 312; 313- 315; 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу директора Львівського ЦРВ ПАТ «Мегабанк» ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 26 червня 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

В.А. Девляшевський