Справа № 301/683/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" вересня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді Даруда І.А.

при секретарі Сатін Н.М.

з участю представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП. Свої вимоги мотивує тим, що 14 травня 2014 року близько 18.35 год. на ділянці автомобільної дороги Мукачево-Рогатин біля с.Залужжя, Мукачівського району, відповідач ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом, належним на праві власності гр.ОСОБА_6, вантажному мікроавтобусі марки «Мерседес Бенц», д/н. АО 1156 АВ, білого кольору, 2000 року випуску, маючи на меті здійснити обгін, рухаючого попереду нього транспортного засобу, не переконавшись в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів та в безпечності виконання маневру обгону, виїхав на зустрічну смугу руху, де створивши йому небезпеку для руху, вчинив боковий наїзд на керований ним автомобіль марки ОСОБА_7 Тур, д/н НОМЕР_1, внаслідок чого з вини відповідача його автомобіль зазнав механічних пошкоджень, відновити який після вчинення ДТП ОСОБА_5 відмовився.

Відповідно до висновку №091/06/14 від 16 червня 2014 року спеціаліста експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, спричиненого йому як власнику транспортного засобу встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля ОСОБА_7 Тур, д/н НОМЕР_1, з урахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні, станом на 14 травня 2014 року становить 100459,34 грн.

Вина відповідача ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення повністю доведена в ході розгляду судом справи про адміністративне правопорушення і підтверджується постановою Іршавського районного суду від 28 січня 2015 року.

Саме з вини відповідача розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності відбувся майже через рік після вчинення ДТП, що позбавило позивача можливості провести відновлювальні роботи пошкодженого транспортного засобу по цінам, які діяли станом на 14 травня 2014 року, в зв»язку з чим на запит позивача експертом було проведено калькуляцію цін відновлюваних робіт та цін на запчастини станом на 03.03.2015 року (на момент звернення до суду), згідно якої вартість спричиненого позивачу матеріального збитку станом на 03.03.2015 року становить 194 661,66 грн.

На момент ДТП між власником автомобіля ОСОБА_8 ОСОБА_6 та ПАТ «Страхова група «ТАС» був чинним договір (поліс №АС/3265734) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 23.09.2013 року, яким була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6, як власника наземного транспортного засобу марки ОСОБА_8, д/н НОМЕР_2, від страхових ризиків при завданні шкоди третім особам, внаслідок ДТП, згідно якого страховик ПАТ «Страхова група «ТАС» взяла на себе обов»язок з відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та майну третіх осіб в період дії строку договору з 24.09.2013 року по 23.09.2014 року включно та страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50000,00 грн., з яких 950,00 грн. визначено суму франшизи, тому страховою компанією АТ «Страхова група «ТАС» йому виплачено 49050,00 грн., отже просить стягнути з відповідача різницю, яка складає 145 611, 66 грн. Крім цього, просить стягнути з відповідача матеріальні витрати по сплаті судового збору в розмірі 1712,72 грн. та витрати по оплаті автотоварознавчого дослідження автомобіля в розмірі 1300,00 грн., а також відшкодувати завдану йому моральну шкоду, яку він оцінює в 6000,00 грн.

Судом до участі у справі притягнуто в якості співвідповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_9, а також АТ «Страхову групу «ТАС».

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, але надіслав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити, тому на підставі ст.169 ЦПК України справу розглянуто в його відсутності.

В суді представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просить такі задовольнити, не бажає заявляти клопотання про призначення по справі автотоварознавчої експертизи, вважає винним у заподіянні шкоди позивачеві саме ОСОБА_5 і просить стягнути з нього матеріальну та моральну шкоду.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, його представник ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, посилаючись на заперечення (а.с.100-102), суду пояснила, що ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ОСОБА_9 підприємцем за усною домовленістю з іспитовим строком терміном два тижні і фактом допуску до роботи слугують ЦМР і ВДМ, а отже шкода підлягає стягненню з ОСОБА_9 Крім того, суду надано декілька звітів про оцінку завданої шкоди, які містять суттєву різницю в сумі шкоди, а тому така суперечність висновків спеціаліста унеможливлюють визначення розміру шкоди, однак, не бажає заявляти клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, просить в позові відмовити.

Співвідповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилися, надіслали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність (а.с.105,106), тому у відповідності до ст.169 ЦПК України справу розглянуто в їх відсутності.

Представник співвідповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ОСОБА_3 в суді позовні вимоги до ОСОБА_5 визнала, не заперечує проти задоволення таких, до відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_9 не визнала, пояснила, що ОСОБА_5 не перебував у трудових відносинах з ОСОБА_9 та вважає недоведеним посилання представника ОСОБА_2 на перебування водія ОСОБА_5 у трудових відносинах з ОСОБА_9Ю, під час яких ОСОБА_5 вчинив ДТП, ЦМР не відповідає вимогам Положенню про митні декларації, оскільки в ній відсутні підпис і печать митника, тому заподіяна позивачеві шкода повинна стягатися з ОСОБА_5, не бажає заявляти клопотання про призначення по справі автотоварознавчої експертизи, а отже, в позові до ОСОБА_9 та ОСОБА_6 слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Представник АТ «Страхова група «ТАС» ОСОБА_10 в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, тому на підставіст.169 ЦПК України справу розглянуто в його відсутності, надіслав суду заперечення (а.с.96-97), де просить в позові відмовити, посилаючись на те, що ліміт відповідальності за полісом №АС/3265734 складає 50 000,00 грн., з яких 950,00 грн. становить франшиза та 49 050,00 грн. страхове відшкодування і таке виплачено згідно платіжного доручення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №0001395 від 15.05.2014 року, суд вважає, що позов ОСОБА_4М до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП підлягає до часткового задоволення, у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_9, АТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП відмовити за недоведеністю позовних вимог.

В суді встановлено, що 14 травня 2014 року близько 18.35 год. на ділянці автомобільної дороги Мукачево-Рогатин біля с.Залужжя, Мукачівського району, відповідач ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом, належним на праві власності гр.ОСОБА_6, на вантажному мікроавтобусі марки «Мерседес Бенц», д/н. АО 1156 АВ, білого кольору, 2000 року випуску, маючи на меті здійснити обгін транспортного засобу, який рухався попереду нього, не переконавшись в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів та в безпечності виконання маневру обгону, виїхав на зустрічну смугу руху, де створивши небезпеку для руху, вчинив боковий наїзд на керований позивачем ОСОБА_4 автомобіль марки ОСОБА_7 Тур, д/н НОМЕР_1.

У відповідності до вимог п.9 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що вирішуючи питання про компенсацію шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам належить виходити з положень ст.1192 ЦК України, згідно з яким «з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі».

Згідно п.6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов»язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В суді встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_5, що стверджується постановою про закриття кримінального провадження від 20 червня 2014 року, винесеної за результатами досудового розслідування матеріалів, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001395 від 15 травня 2014 року (а.с.10-14), та постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 28.01.2015 року (а.с. 59).

Посилання представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 на перебування останнього у трудових відносинах з ОСОБА_9 на підставі усного трудового договору з іспитовим строком під час вчинення ДТП не ґрунтується на нормах трудового законодавства.

Згідно ст.26 ч.1 КзпП України, при укладеннi трудового договору може бути обумовлене угодою сторiн випробування з метою перевiрки вiдповiдностi працiвника роботi, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказi (розпорядженнi) про прийняття на роботу.

Отже, трудове законодавство України не передбачає умови про випробування в усній формі.

Крім того, згідно ст.24-1 КзпП України, у разi укладення трудового договору мiж працiвником i фiзичною особою фiзична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працiвника до роботи зареєструвати укладений у письмовiй формi трудовий договiр у державнiй службi зайнятостi за мiсцем свого проживання у порядку, визначеному Мiнiстерством працi та соцiальної полiтики України, а згідно відповіді директора РЦЗ (а.с.142) ОСОБА_5 не мав зареєстрованого трудового договору в Іршавському РЦЗ.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 на накладні ВМД як на факт допуску до виконання трудових обов»язків з іспитовим строком два тижні суперечить самим накладним, які датовані 18 квітнем та 08 травнем 2014 року, отже іспитовий строк, який розпочався 18 квітня 2014 року мав би закінчитися 02 травня 2014 року, а ДТП сталася 14 травня 2014 року, однак суду не надано доказів продовження трудових відносин (наказ, відомостей по з/п, табель виходу на роботу).

Крім того, сам роботодавець ОСОБА_9 заперечує прийняття ним на роботу ОСОБА_5 в якості водія, що підтверджується поясненнями його представника ОСОБА_3, а отже, таке твердження відповідача ОСОБА_5 є надуманим.

Оскільки ОСОБА_5 під час ДТП мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий йому власником вантажного мікроавтобуса марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_2, 2000 року випуску ОСОБА_6, та у відповідності до вимог п.2.2 Правил дорожнього руху України, саме водій ОСОБА_5 має нести відповідальність за завдану позивачу ОСОБА_4 шкоду.

Згідно п.4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі що відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної чи юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов»язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами КПК України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами КПК України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказами, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Що стосується стягнення з винного матеріальної шкоди в сумі 145611,66 грн., то така підлягає до повного задоволення.

Згідно п.16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком, завданої особою, цивільно-правовова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На момент ДТП між власником автомобіля «Мерседес Бенц» ОСОБА_6 та ПАТ «Страхова група «ТАС» був чинним договір (поліс АС/3265734) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 23.09.2013 року, яким була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6, як власника наземного транспортного засобу марки ОСОБА_8, д/н НОМЕР_2, від страхових ризиків при завданні шкоди третім особам, внаслідок ДТП, згідно якого страховик ПАТ «Страхова група «ТАС» взяла на себе обов»язок з відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та майну третіх осіб в період дії строку договору з 24.09.2013 року по 23.09.2014 року включно та страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50000,00 грн. Пунктом 5 даного договору страхування сторонами було визначено суму франшизи в розмірі 950,00 грн. Згідно заперечення представника АТ «СТ «ТАС» ОСОБА_10, АТ «СТ «ТАС» здійснило позивачу ОСОБА_4 виплату страхового відшкодування в розмірі 49 050,00 грн., про що свідчить платіжне доручення 42765 від 06.03.2015 року.

Тому різницю між сумою завданих позивачу в результаті ДТП матеріальних збитків 194 661,66 грн. та сумою, яка покрита страховою компанією 49 050,00 грн. у розмірі 145 611,66 грн. слід стягнути з відповідача ОСОБА_5

За таких обставин справи, позовні вимоги про стягнення шкоди з ОСОБА_9, ОСОБА_6 та АТ «Страхова група «ТАС» є недоведеними, тому в таких слід відмовити.

Оскільки сторони в суді відмовилися від проведення автотоварознавчої експертизи, а суд згідно ст.143 ЦПК України позбавлений права з власної ініціативи призначати експертизу, тому до уваги слід взяти висновок експерта від 03.03.2015 року, тобто на момент звернення до суду, згідно якого до стягнення з ОСОБА_5 підлягає сума 194 661,66 грн.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 на неправильність обрахування завданої шкоди у зв»язку з тим, що спеціалістом взяті до уваги ті деталі, які відсутні в протоколі огляду транспортного засобу, не заслуговує на увагу, оскільки суд не є спеціалістом у даній галузі і не має можливості без призначення експертизи розмежовувати правильність обрахування шкоди, а від призначення експертизи по справі сторони в судовому засіданні відмовилися.

Підлягає до задоволення і вимога про стягнення судового збору в сумі 1712,72 грн., що стверджується квитанціями №, № від 16 березня 2015 року (а.с.2,3), та витрати по сплаті автотоварознавчого дослідження в сумі 1300,00 грн., що стверджується квитанціями №29,№12,№14 (а.с.27,47).

Що стосується моральної шкоди, то така підлягає до часткового задоволення.

За приписами ст.ст.23,1167,1187 ЦК України, завдана фізичній чи юридичній особі моральна шкода відшкодовується безпосередньо тою особою, яка її завдала.

Беручи до уваги, що неправомірними діями відповідачем ОСОБА_5, а саме вчинення ним адміністративного правопорушення, позивачу було завдано сильне душевне хвилювання та стрес в момент зіткнення автомобілів, він відчув фізичний біль, переляк, зазнав істотного порушення душевної рівноваги та спокою, був порушений його звичний спосіб життя, суд оцінює завдану моральну шкоду в сумі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 131, 118-120, 212,215 ЦПК України, ст. ст. 16,23, 1166,1187,1192 ЦК України, ст.ст.3,22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, 145 611,66 (сто сорок п»ять тисяч шістсот одинадцять грн.. 66 коп.) матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1000,00 (одну тисячу) гривень моральної шкоди, 1300,00 (одну тисячу триста) гривень за складання звітів про оцінку вартості майнової шкоди, та 1712,72 (одну тисячу сімсот дванадцять грн..72 коп.) сплаченого судового збору.

У стягнення моральної шкоди в сумі 5000,00 (п»ять тисяч) гривень відмовити за недоведеністю позовних вимог.

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_6, АТ «Страхової групи «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На рішення може бути подана апеляція протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : І. А. Даруда