Справа № 752/2988/14-ц
Провадження № 2/752/106/15
РІШЕННЯ

Іменем України

10.12.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Калініченко Л.С., при секретарях Руденко М.М., Хмарук Ю.В., Дуці В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Імперіал Тобакко Продакшн Україна", третя особа: Первинна профспілка "Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства "Імперіал Тобакко Продакшн Україна" про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

у лютому 2014 року Позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» (далі - АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна»), в якому просив суд поновити строк для звернення до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про вирішення трудового спору - про скасування дисциплінарного стягнення, скасувати наказ Голови правління АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» від 13.09.2013 № 08-тд про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнути з АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» на його користь моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. та притягти до адміністративної відповідальності представника власника-роботодавця - Голову правління АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» Пеннера М.П. за грубе порушення трудового законодавства та ненадання інформації (надання неповної та недостовірної інформації).

Заявами від 17.04.2014 року та 20.08.2014 року Позивач змінив позовні вимоги, виключивши заявлену раніше вимогу про притягнення до адміністративної відповідальності керівника АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна», змінивши формулювання вимоги зі «скасування» на «визнання незаконним» наказу Голови правління АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» від 13.09.2013 № 08-тд про притягнення до дисциплінарної відповідальності, та збільшивши розмір моральної шкоди до 10 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржуваним наказом догану йому оголошено незаконно, з особистих мотивів Голови правління АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» та адміністрації роботодавця, порушено строки притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також не дотримано передбачених законодавством України гарантій для працівників, які є членами виборних органів профспілок. Зазначає, що не вчиняв жодних дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконував усі свої обов'язки, визначені посадовою інструкцією. Крім того, застосування до нього дисциплінарного стягнення з боку роботодавця можливе лише за умови отримання попередньої згоди виборного профспілкового органу, а такої згоди отримано не було. Також зазначає, що з наказом про винесення йому догани він був ознайомлений з порушенням вимог ст. 148 Кодексу законів про працю України - з порушенням строку застосування стягнення та триденного строку для повідомлення наказу про оголошення стягнення працівникові під розписку, передбаченого п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1984 року.

Пропуск строку для звернення до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про вирішення трудового спору про скасування дисциплінарного стягнення Позивач пояснив тим, що Первинною профспілкою очікувалися висновки від прокуратури Голосіївського району та Територіальної інспекції з питань праці на звернення Незалежної профспілки працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» (далі - Первинна профспілка) про порушення Відповідачем трудових і профспілкових прав працівників АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна», у яких роз'яснювалося, що згідно з вимогами ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) - кожна особа має право в порядку, встановленому чим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зазначає, що згідно з ч.1 ст. 233 КЗпП може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тобто згідно з електронним листом від 10 лютого 2014 року.

Представник Позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у Позовній заяві та додаткових письмових поясненнях від 09.04.2015 року. Пояснив, що 15.08.2013 року Позивач брав участь в ознайомленні працівників сигаретного цеху з наказом Голови правління АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» № 189-к від 12.08.2013 року, яке відбувалося у кабінеті Начальника зміни сигаретного цеху, в рамках виконання профспілкової роботи в інтересах члена профспілки ОСОБА_3, вказав на відсутність заперечень з боку єдиного на той момент представника власника - Начальника зміни Марценюк Л.В., а отже, на думку представника Позивача, виконання Позивачем профспілкових обов'язків в робочий час проводилося за згодою представника власника і не суперечило чинному трудовому законодавству. Зазначив, що Позивач з 08 липня 2013 року є членом виборного органу профспілки - виконавчого бюро НПП ІТПУ, про що профспілкою було повідомлено роботодавця листом №01.19 від 10.07.2013р.

У зв'язку з цим при застосуванні дисциплінарного стягнення Відповідач зобов'язаний був дотримуватися виконання вимог ст. 25 КЗпП, згідно з якою зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Відкритими зборами виборного органу профспілки - Виконавчим бюро - за участю членів профспілки 12.09.2013 року було розглянуто звернення роботодавця №807/13 від 03.09.2013 року про надання попередньої згоди на притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності та прийняте одноголосне рішення не надавати таку згоду. Листом №01.26 від 13.09.2013 року профспілка повідомила про це роботодавця, але при винесенні Позивачу догани це не було враховано Відповідачем. Також представник Позивача зазначив, що 12.11.2011 року замість Процедури ПР СМПБ 4.4.6-3-2009 було введено в дію нову Процедуру ПР СМПБ 4.4.6-3-2011, з якою Позивач не був ознайомлений взагалі. Також 07 серпня 2013 року Відповідачем було відповідним чином затверджено та введено в дію Зміну №2 до Процедури ПР СМПБ 4.4.6-3-2011, у якій п. 4.1.5 вводяться «Вимоги до осіб, що перебувають на території підприємства», тому посилання на невиконання Позивачем 15 серпня 2013 року вимог, які були частиною Процедури ПР СМПБ 4.4.6-3-2009 (вимоги щодо залишення робочого місця лише з дозволу керівника) є, на думку представника Позивача, безпідставним і протиправним.

Представник Відповідача Омелянчук Н.О. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву. Пояснила, що факт залишення Позивачем робочого місця без дозволу керівника і знаходження в іншому приміщенні підприємства з причин, безпосередньо не пов'язаних з трудовими обов'язками, захистом своїх трудових та соціально - економічних прав, самим Позивачем не заперечується. Посилання Позивача на те, що його звинувачують в порушенні застарілої процедури, на зміну якій було прийнято іншу, не змінює і не виправдовує самого факту порушення, оскільки зазначені в Позовній заяві «Вимоги щодо осіб, що перебувають на території підприємства» містяться в обох процедурах і залишилися незмінними в частині, яка стосується суті скоєного Позивачем порушення. Також зазначила, що посилання Позивача на те, що Відповідачем порушено строки для притягнення його до дисциплінарної відповідальності не відповідає дійсності. Відповідачем було суворо дотримано строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, визначений в ст. 148 КЗпП: наказ виданий 13.09.2014р. за порушення, що було здійснено 15.08.2013р. Більш того, навіть враховуючі відсутність в КЗпП граничного строку для ознайомлення працівника із таким наказом, беручи до уваги п.31 «Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій», на який посилається Позивач, ознайомлення його з наказом було здійснено Відповідачем без порушення встановленого строку, адже 14 і 15 вересня 2013 року є вихідними днями. Також, представник Відповідача вказувала на те, що згідно з пояснювальною запискою майстра відділу логістики ОСОБА_6 та Протоколу відкритих зборів Виконавчого бюро НПП ІТПУ від 12 вересня 2013 року, на час відсутності Позивача на робочому місті його роботу виконував інший працівник, а саме ОСОБА_7 що не заперечується позивачем. При цьому Позивач був належним чином ознайомлений і зобов'язаний виконувати Інструкцію з охорони праці для водія навантажувача, п.п. 3.29.5, 5.1.1. якої, зокрема, забороняє залишати транспорт в будь-якому місці, окрім спеціально призначеного, а пересування навантажувачів територією підприємства має здійснюватися відповідно до встановленої схеми руху, в межах транспортних смуг. Зважаючи на відносно малий час відсутності Позивача на робочому місці очевидно, що при залишенні навантажувача на цей час, він в будь-якому випадку порушив вказану Інструкцію та ст. 30 КЗпП, яка вимагає: «Працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі». Представник Відповідача наполягла на тому, що процес ознайомлення працівників з наказами керівництва є частиною звичайного виробничого діловодства і не потребує будь-яких спеціальних заходів з боку профспілкових організацій, а Правилами внутрішнього трудового розпорядку Відповідача визначено, що «Забороняється в робочий час відривати працівників від їх безпосередньої роботи, викликати або знімати з роботи для виконання громадських обов'язків і проведення різного роду заходів, не пов'язаних з виробничою діяльністю, крім випадків прямо передбачених діючим законодавством». Зазначила, що присутність одного працівника під час ознайомлення з наказом керівництва іншого працівника не передбачена ані прямо, ані опосередковано, жодною з норм чинного законодавства України.

Також представник Відповідача Омелянчук Н.О. зазначила, що відповідно до положень ч. 3 ст. 252 КЗпП України, які кореспондуються з ч.3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (далі - «Закон про профспілки»), притягнення до відповідальності членів виборного профспілкового органу допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є. Незалежна профспілка надіслала на адресу Підприємства лист від 13.09.2013 р. № 01.26, з якого слідувало, що за результатом розгляду письмового подання Відповідача про винесення догани Позивачу, виборний орган відмовив у наданні згоди на застосування до Позивача дисциплінарного стягнення. Згідно з ч. 6 ст. 39 Закону про профспілки, рішення профспілки про ненадання згоди має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді, роботодавець має право застосувати до працівника дисциплінарне стягнення без згоди виборного органу профспілки. Аналогічні положення містяться в ч.7 ст.43 КЗпП України. Керуючись зазначеними нормами законодавства, у зв'язку з відсутністю в листі Незалежної профспілки від 13.09.2013 р. № 01.26 обґрунтування прийнятого рішення (оскільки виборний профспілковий орган не досліджував дії Позивача на предмет наявності в них складу дисциплінарного проступку (ухилився від відповіді на основне питання), зробивши акцент на виконанні Позивачем своїх профспілкових обов'язків і пов'язаних з цим правах, а також на особливості дії внутрішніх процедур підприємства), Відповідач прийняв оспорюваний наказ від 17.09.2013 р. про винесення догани Позивачеві без згоди виборних органів первинної профспілки.

Представник Відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву. Додатково пояснила, що твердження про те, що Позивач виконував профспілкове завдання на тимчасовому робочому місці іншого члена профспілки є хибним, оскільки відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» робочим місцем є місце (приміщення), на якому працівник постійно чи тимчасово перебуває в процесі трудової діяльності і яке визначене, зокрема на підставі трудового договору (контракту). Таким чином будь-які приміщення на підприємстві (кабінети інших працівників, коридори, роздягальні, тощо) не можуть вважатися робочим місцем для особи, чиїм трудовим договором не визначено здійснення трудової діяльності в цих приміщеннях. В будь-якому випадку Позивач не надав жодного підтвердження того, що він нібито брав участь у профспілковій діяльності в робочий час за згодою Роботодавця, навпаки, з службових записок ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6 випливає, що жодної згоди на участь Позивача у профспілковій діяльності в зазначений час Роботодавець не надавав.

Також представник Відповідача Омелянчук Н.О. подала до суду Заяву про застосування позовної давності, в якій зазначила, що оспорюваний наказ про застосування до Позивача дисциплінарного стягнення було видано Відповідачем 13 вересня 2013 року, а 17 вересня 2013 року Позивач був з ним ознайомлений, про що свідчить власноручний підпис Позивача на цьому Наказі із зазначенням дати ознайомлення. Таким чином датою, коли Позивач дізнався порушення, на його думку, свого права є 17 вересня 2013 року. При цьому Позивач звернувся до суду із позовом про захист своїх прав лише 28 лютого 2014 року, тобто більш ніж через п'ять місяців з дня, коли він дізнався про їх порушення. Таким чином Позивачем порушено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В позовній заяві Позивач просить поновити йому строк позовної давності на підставі ст. 234 КЗпП, мотивуючи це тим, що Первинною профспілкою очікувалися висновки від прокуратури Голосіївського району та Територіальної інспекції з питань праці на своє звернення до цих органів, але, на думку Відповідача, вказані причини не можуть вважатися поважними для вирішення питання про поновлення строку позовної давності на підставі ст. 234 КЗпП та ч.5 ст. 267 Цивільного кодексу України з огляду на те, що з моменту, коли Позивач дізнався про порушення свого права, тобто з 17 вересня 2013 року, він сам особисто не здійснював жодних заходів по захисту такого права, передбачених ст. ст. 221-231 КЗпП. Глава XV КЗпП встановлює чіткий порядок розгляду індивідуальних трудових спорів, в якому жодні звернення третіх осіб до будь-яких державних або громадських органів не визначені як належний спосіб захисту прав працівника з оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення. Доказів наявності жодних інших обставин, які б з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, або іншим чином перешкоджали Позивачеві звернутися до суду із позовом про захист порушеного права в межах встановленого законодавством процесуального строку Позивачем не надано.

Представник Третьої особи Соловйов О.Ф. позовну заяву підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. Пояснив, що оскільки Позивач є членом виборного органу профспілки, Відповідач був зобов'язаний виконати вимоги ч.2 ст. 252 КЗпП і ст. 41 Закону про профспілки, де зазначено, що притягнення до відповідальності членів виборного профспілкового органу допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є. Рішення виборного профспілкового органу Незалежної профспілки було однозначним - не надавати згоди на застосування роботодавцем дисциплінарного стягнення (догани) до Позивача, проте Відповідач видав наказ, що оскаржується, у порушення законодавства. Використання робочого часу для профспілкової діяльності порушенням трудової дисципліни не вважає.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Наказом № 562-к від 24.10.2008 року Позивача прийнято на роботу в Закрите акціонерне товариство «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» на посаду водія електронавантажувача - транспортувальника відділу забезпечення виробництва. Наказом № 162-к від 28.07.2010 року Позивача переведено на посаду водія електронавантажувача - транспортувальника відділу матеріально-технічного забезпечення.

28 квітня 2011 року Закрите акціонерне товариство «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» перейменоване в Приватне акціонерне товариство «Імперіал Тобакко Продакшн Україна».

08 липня 2013 року Позивача обрано членом виборного органу профспілки - виконавчого бюро НПП ІТПУ.

Наказом № 217-к від 24.06.2014 року Позивача звільнено з АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України.

Судом також встановлено, що 15 серпня 2013 року Позивач працював в третю (нічну) зміну з 0:10 по7:30. Цього ж дня майстром зміни ОСОБА_9 складено доповідну записку на ім'я Начальника сигаретного цеха ОСОБА_12 в копії начальнику зміни Марценюк Л.В. про те, що 15.08.2013 року о 3:00 ОСОБА_1 перебував в кабінеті Начальника зміни, де проводилося ознайомлення працівників АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» ОСОБА_3 та ОСОБА_13 з наказом № 189-к від 12.08.2013 року та індивідуальним графіком проходження перевірки професійної підготовки. В доповідній записці зазначено, що ОСОБА_1 залишив кабінет о 3:10 а також те, що він залишив своє робоче місце без дозволу безпосереднього керівника.

З приводу зазначеного Начальником ВМТЗ Савичевим В.Л. на ім'я Начальника відділу логістики Гордієнко О.О. в копії менеджеру по персоналу ОСОБА_8 складено службову записку згідно з якою водій електронавантажувача ОСОБА_1, працюючи на третій зміні 15.08.2013 року покинув робочу зону, де виконував свої функціональні обов'язки, був відсутній на робочому місті 15 хвилин, майстра ПЛ ВМТЗ ОСОБА_6 до відома не поставив. Внаслідок самовільного залишення робочого місця з боку ОСОБА_1 було порушено ритмічний хід подачі матеріалів в сигаретному цеху.

В подальшому начальник Відділу матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_14 звернувся до ОСОБА_1 із вимогою надати письмові пояснення щодо обставин його відсутності на робочому місці 15.08.2013 року.

Службовою запискою від 19.08.2013 року ОСОБА_1 пояснив, що згідно з вимогами Закону про профспілки, членам виборного органу надається можливість виконувати профспілкові обов'язки в робочий час за рахунок роботодавця не менше ніж дві години на тиждень. Пояснив, що оскільки профспілка не мала інформації про заходи роботодавця щодо її членів, не було можливості заздалегідь проінформувати роботодавця про участь членів виконавчого бюро в таких заходах. При цьому зазначив, що проінформував про свою відсутність напарника по праці - ОСОБА_7

03.09.2013 року Відповідач відповідно до ст. 252 КЗпП та ст. 41 Закону про профспілки звернувся до виборного органу Первинної профспілки з проханням надати попередню згоду на притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за порушення трудової дисципліни, що мало місце 15.08.2013 року.

Звернення Відповідача розглянуто 12 серпня 2013 року на відкритому засіданні Виконавчого бюро НПП ІТПУ. За результатами розгляду вирішено: 1) з огляду на надані матеріали, враховуючи результати дебатів та керуючись положеннями «Рабочей инструкции водителя электропогрузчика - транспортировщика (ВЭПТ) отдела материально-технического обеспечения (ОМТО) РИ-6.16-2011», Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників АТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна», ст.ст. 37, 40, 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст.ст. 246, 248, 252 Кодексу законів про працю України, ст. 57 Конституції України не надавати згоду на притягнення ОСОБА_1, водія електронавантажувача - транспортувальника відділу матеріально-технічного забезпечення, члена виборного органу НПП ІТПУ, до дисциплінарної відповідальності (догани).

Про прийняте рішення Первинна профспілка повідомила Відповідача листом № 01.26 від 13.09.2013 року, в якому зазначила, що відкриті збори Виконавчого бюро вирішили не надавати згоду на притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

На підставі доповідної записки ОСОБА_9, службових записок ОСОБА_14 та ОСОБА_1, відповідачем 13.09.2013 року видано Наказ №08-тд про застосування до Позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Згідно з власноручним підписом Позивача, він був ознайомлений з наказом 17.09.2013 року та отримав його копію.

Згідно з абзацем 2 розділу 2 «Вимог до осіб, що перебувають на території підприємства», які є невід'ємною частиною системи менеджменту виробничої безпеки та екології на підприємстві, в робочий час працівник не має права без дозволу безпосереднього керівника залишати своє робоче місце та перебувати в приміщеннях підприємства, або структурних підрозділах фабрики, в яких працівник не працює, з причин, безпосередньо не пов'язаних з трудовими обов'язками, покладеними на працівниками трудовим договором.

Згідно з п. 8 розділу 2 «Рабочей инструкции водителя электропогрузчика - транспортировщика (ВЭПТ) отдела материально-технического обеспечения /ОМТО/» «ВЭПТ ОМТО обязан: Выполнять требования, установленные документацией систем менеджмента качества, экологии и производственной безопасности».

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що Відповідачем правильно кваліфіковані дії Позивача, вчинені під час робочої зміни 15.08.2013 року, як порушення трудової дисципліни.

Суд відхиляє доводи представника Позивача з приводу того, що Позивач не повинен був виконувати «Вимог до осіб, що перебувають на території підприємства», які є частиною нової Процедури ПР СМПБ 4.4.6-3-2011, з якою Позивач не був ознайомлений, оскільки аналогічні вимоги було викладено і у попередній Процедурі ПР СМПБ 4.4.6-3-2009, з якою Позивач був ознайомлений належним чином.

Також суд відхиляє доводи представника Позивача з приводу того, що Позивач брав участь в ознайомленні працівників сигаретного цеху з наказом в рамках виконання профспілкової роботи в інтересах членів профспілки, і що таке виконання Позивачем профспілкових обов'язків в робочий час проводилося за згодою представника власника і не суперечило чинному трудовому законодавству, оскільки Правилами внутрішнього трудового розпорядку Приватного акціонерного товариства "Імперіал Тобакко Продакшн Україна" визначено, що «Забороняється в робочий час відривати працівників від їх безпосередньої роботи, викликати або знімати з роботи для виконання громадських обов'язків і проведення різного роду заходів, не пов'язаних з виробничою діяльністю, крім випадків, прямо передбачених діючим законодавством».

Представником Позивача не наведено доказів того, що при ознайомленні працівників з наказами керівництва необхідна присутність чи участь виборних органів профспілки, а нормами чинного законодавства така присутність не передбачена.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили, що при ознайомленні працівників з наказами керівництва за відсутності членів виборного органу профспілки їх права могли бути порушені.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника як захід дисциплінарного стягнення може бути застосовано догану або звільнення.

Згідно з п. 7.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку Приватного акціонерного товариства "Імперіал Тобакко Продакшн Україна" порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, а також будь-яке порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, правил техніки безпеки та протипожежної безпеки, тягне за собою застосування заходів громадського впливу а також дисциплінарного стягнення, наприклад, догани, а в окремих випадках - звільнення.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень встановлено положеннями статей 148, 149 КЗпП України, згідно з якими дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під котрим розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником покладених на нього обов'язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів.

Протиправною вважається дія або бездіяльність, що порушує вимоги закону або підзаконних актів, що встановлює обов'язки працівника. Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Закон не вимагає, щоб таке порушення обов'язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 КЗпП України та ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Із відповіді виборного органу НПП ІТПУ № 01.26 від 13.09.2013 вбачається, що виборним органом Первинної профспілки було прийнято рішення не надавати згоду на притягнення ОСОБА_1, водія електронавантажувача - транспортувальника відділу матеріально-технічного забезпечення, члена виборного органу НПП ІТПУ, до дисциплінарної відповідальності (догани).

Таким чином, застосування до ОСОБА_1, як члена виборного органу Первинної профспілки Відповідача, дисциплінарного стягнення без надання на це згоди профспілки суперечить вимогам чинного законодавства.

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, ст. 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Щодо заяви Відповідача про застосування наслідків сплину позовної давності, оскільки Позивач звернувся до суду з порушенням строків, передбачених ст. 233 КЗпП України, суд зазначає наступне.

В своєму клопотанні про відновлення пропущеного строку для звернення до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про вирішення трудового спору про скасування дисциплінарного стягнення Позивач зазначає, що Первинною профспілкою очікувалися висновки від прокуратури Голосіївського району та Територіальної інспекції з питань праці на звернення Незалежної профспілки працівників Приватного акціонерного товариства «Імперіал Тобакко Продакшн Україна» про порушення Відповідачем трудових і профспілкових прав працівників ПАТ «Імперіал Тобакко Продакшн Україна», у яких роз'яснювалося, що згідно з вимогами ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України - кожна особа має право в порядку, встановленому чим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зазначив, що згідно з ч.1 ст. 233 КЗпП може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тобто згідно з електронним листом від 10 лютого 2014 року.

З приводу даного клопотання слід зазначити, що воно є таким, що не підлягає задоволенню, враховуючи те, що Позивач не надав суду доказів поважності пропуску строку, а причини пропуску позовної давності, зазначені в клопотанні, не є поважними.

Суд зазначає, що направлення Первинною профспілкою звернення до Прокуратури Голосіївського району та Територіальної інспекції з питань праці мало на меті притягнення Відповідача до адміністративної відповідальності та надання інформації, а не захист порушених прав Позивача, який мав можливість звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Разом з цим, до суду він звернувся лише 28.02.2014 року, вже після отримання відповідей від Прокуратури Голосіївського району та Територіальної інспекції з питань праці.

Суд не може розцінювати звернення Первинної профспілки до Прокуратури Голосіївського району та Територіальної інспекції з питань праці в якості оскарження наказу № 08-тд від 13.09.2013 року, що відбулося у визначений законом строк, оскільки стаття 221 КЗпП України визначає, що трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах, районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

Враховуючи те, що Позивач у визначений законом строк не оскаржив наказ 08-тд від 13.09.2013 року, суд не може задовольнити вимоги в цій частині, оскільки відповідно до ст. 233 КЗпП України, Позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав, та не надав суду доказів поважності пропуску строку, а причини пропуску позовної давності, зазначені в клопотанні позивача, не є поважними.

Згідно зі ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним наказу № 08-тд від 13.09.2013 року слід відмовити.

Відмова в задоволенні позову в частині визнання незаконним наказу від 13.09.2013 № 08-тд про притягнення до дисциплінарної відповідальності виключає можливість задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 67-73, 88, 209, 212-215, 218, 223 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 253, 256, 261, 267 Цивільного кодексу України, ст. 43, 147-149, 221, 233, Кодексу законів про працю України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Імперіал Тобакко Продакшн Україна", третя особа: Первинна профспілка "Незалежна профспілка працівників Приватного акціонерного товариства "Імперіал Тобакко Продакшн Україна" про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя