Гусятинський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2015 р. Справа № 596/1316/15-ц

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Митражик Е.М.

з участю секретаря Кузик М.Я.,

заступника начальника відділу

ДВС ОСОБА_1 районного

управління юстиції ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 районного управління юстиції (далі - відділу ДВС) ОСОБА_2 звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, встановлених виконавчим документом. В обґрунтування вимог вказує, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавчий лист №2а-1970/3434/10, виданий 31.08.2011 року Тернопільським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 обласного комунального санаторію «Медобори» заборгованість перед бюджетними та державними цільовими фондами станом на 13.09.2010 року на загальну суму 35595, 14 грн., з них: - 2890 грн. заборгованість по податку на прибуток; 2040 грн. заборгованість по комунальному податку; 30665,14 грн. по земельному податку з юридичних осіб. Керівником Санаторію «Медобори» виступає ОСОБА_3.

17.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44055736, якою надано строк для самостійного виконання до 30.11.2014 року на направлено боржнику. Керівником божника - юридичної особи в строк, наданий для самостійного виконання, рішення не виконано. Про причини такого невиконання державного виконавця повідомлене не було. У звязку з чим, відповідно до вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення. ОСОБА_3 вчиняються наступні дії (бездіяльність), шо свідчать про навмисне (свідоме) невиконання останнім, покладених на нього обовязків: неприйняття поштової кореспонденції; неявка на виклики державного виконання: неподання відомостей про: місцезнаходження майна боржника юридичної особи: ненадання інформації про рахунки та ведення касової книги.

З метою виявлення майна боржника - юридичної особи державним виконавцем направлялись запити в реєструючі установи, винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: УАЗ 452 ЛЭК, 1987 року випуску, ДНЗ 6260ТЕУ; ЗАЗ 1102, 1965 року випуску, ДНЗ 00372ТЕ; ЗАЗ 968М, 1993 року випуску, ДНЗ 8 08АТЕ;

-12.07.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно повідомлень банківських установ - кошти відсутні;

-12.07.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

-13.10.2014 р. державним виконавцем направлено виклик в адресу керівника Санаторій «Медобори»- ОСОБА_3, однак виклик останнім був проігнорований, а 22.06.2015 р. в ОСОБА_3 відібрано пояснення щодо виконання ВП № 45565925.

В звязку зі свідомим невиконанням керівником Санаторію «Медобори» - ОСОБА_3 своїх обов'язків та зобовязань, покладених на нього рішенням, останнє досі залишається невиконаним.

В судовому засіданні представник відділу ДВС ОСОБА_2 підтримала подання та просить задоволити.

Суд, розглянувши матеріали подання, вислухавши ОСОБА_2, дослідивши наявні докази у справі прийшов до висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно положень ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", якими встановлено самостійні підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду - до виконання зобов'язань. Цією ж статтею встановлено способи реалізації встановлених обмежень.

Оскільки, відповідно до положень статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний виконавець зобовязаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження факт ухилення боржника від виконання зобовязань та необхідність обмеження його конституційного права.

З матеріалів справи вбачається, що 17 липня 2014 року заступником начальника відділу ДВС Гусятиського РУЮ Тернопільської області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-1970/3434/10 від 31.08.2011 року про стягнення про стягнення з боржника ОСОБА_1 обласного комунального санаторію «Медобори» заборгованість перед бюджетними та державними цільовими фондами на 13.09.2010 року на загальну суму 35595, 14 грн., з них: 2890 грн. заборгованість по податку на прибуток; 2040 грн. заборгованість по комунальному податку; 30665,14 грн. по земельному податку з юридичних осіб.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державний виконавець зобов'язаний довести ухилення боржником від виконання рішення суду та неможливості виконання такого рішення без обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, в контексті вищезазначених норм права, державний виконавець повинен довести факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.Саме самостійне невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

До матеріалів подання не надано належних доказів на підтвердження можливості чи бажання ОСОБА_4 виїзду за межі України; відсутні докази щодо належного повідомлення боржника про необхідність зявитися в органи ДВС.

Як видно із матеріалів подання, на адресу ОСОБА_3 направлявся виклик від 13.10.2014 року з проханням зявитись 07.10.2014 року, інших викликів не направлялось.

Не додано жодного підтверджуючого документа про те, що на даний час ОСОБА_3 являється керівником боржника юридичної особи ОСОБА_1 обласного комунального санаторію «Медобори».

Із пояснень ОСОБА_3 від 22.06.2015 року з приводу виконання ЗВП, а не з приводу виконання ВП № 44055736, та Акту приймання-передачі будівель та споруд по вул.Санаторна,10 смт.Гусятин від 02.04.2012 року вбачається, що будівлі та споруди з балансу ОСОБА_1 обласного комунального санаторію «Медобори» було передано на баланс КП Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний інформаційно-туристичний краєзнавчий центр». З 13.09.2014 року ОСОБА_3П на пенсії.

Не надано доказів, що ним здійснено усі заходи по розшуку майна боржника, чи виконані усі виконавчі дії, у звязку з чим необхідно вжити таких заходів для забезпечення виконання рішення суду як тимчасове обмеження виїзду за межі України. Постанова про арешт коштів боржника від 12.07.2014 року на яку посилається державний виконавець в поданні-відсутня, в матеріалах подання міститься постанова про арешт коштів боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.07.2014 року.

Постанова про розшук майна боржника-транспортних засобів УАЗ 452 ЛЭК, 1987 року випуску, ДНЗ 6260ТЕУ; ЗАЗ 1102, 1965 року випуску, ДНЗ 00372ТЕ; ЗАЗ 968М, 1993 року випуску, ДНЗ 8 08АТЕ, про які зазначає державний виконавець та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.07.2014 року-не долучено.

Матеріали подання не містять доказів того, що державним виконавцем вжиті всі заходи примусового виконання рішення, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", відсутні докази ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язання.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 293, 294, 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 11 п. 18 Закону України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя-вірно

З оригіналом вірно:

Суддя Гусятинського районного суду Е.М. Митражик