Провадження № 2/0202/385/2015
12 лютого 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.
при секретарі Фісун К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК", ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" були задоволені.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, від 09 липня 2014 року заочне рішення від 04 лютого 2013 року по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було скасовано.
При новому розгляді справи представник позивача у судове засідання не з'явився, відповідно до заяв просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.
Представник відповідача Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.
Представник позивача не заперечував, щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд приходить вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_2 вказував на те, що транспортний засіб, який був забезпеченням по кредитному договору реалізований Банком, йому не відомо вартість продажі автотранспортного засобу і зарахування коштів на погашення кредиту.
Так згідно до довіреності від 31 січня 2012 року посвідченої приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Я.О. Переста за №15 ОСОБА_2 уповноважив представника ПАТ КБ «ПриватБанк» зняти з обліку транспортний засіб автомобіль марки Шевроле модель Еванда, 2005 р.в., д.н. НОМЕР_1.
Згідно листа Мукачівського МВР від 13 червня 2014 року, автомобіль марки CHEVROLET EVANDA LF69Z, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був знятий з обліку 18.07.2012 р. по дорученню гр. ОСОБА_4, АДРЕСА_1 .
Відповідно до вимог ч. 3 ст.10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З урахування вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не знайшли свого підтвердження, не обґрунтовані та задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем не надано належного розрахунку заборгованості, не надано суду доказів щодо реалізації автомобіля та зарахування отриманих коштів від його реалізації в рахунок погашення заборгованості.
Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог, то відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати не розподіляються.
Керуючись ст. ст. 525,526,530,554,610,625,1050,1054 ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61, 88, 169, 224-226 ЦПК України , суд -
В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК", ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар