Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/9044/14-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 48 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя, визнання права спільної сумісної власності на майно,-

встановив:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом. Просила поділити майно, набуте за час спільного проживання з відповідачем. Вподальшому позивачка свої вимоги уточнила та просила встановити факт проживання з відповідачем однією сім'єю як чоловіка та дружини в період з вересня 2007 року по квітень 2014 року; визнати майно, яке набуте під час проживання однією сім»єю, спільною власністю подружжя та визнати за нею та відповідачем в рівних частках право власності на житловий будинок з господарськими спорудами розташований по АДРЕСА_1,; визнати майно, набуте під час проживання однією сім'єю, спільною власністю подружжя та визнати за нею і відповідачем право власності на 1/2 частину спірного майна за кожним, а саме: на автомобіль „Опель Кадет", 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, мотоблок «ZIRKA» вартістю 17000 гривень, бензокосилку вартістю 1500 гривень, бензопилу вартістю 2000 гривень, деревообробний станок вартістю 3000 гривень, холодильний «INDEZIT» вартістю 2999 гривень, телевізор вартістю 1002 гривні, супутникову антену вартістю 1500 гривень, будівельні матеріали (дошки) вартістю 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що за спільні кошти ними були придбані будинок та вказане вище майно. Вони спільно вели господарство, між ними існували стосунки, притаманні подружжю, в іншому шлюбі вони не перебували. Від шлюбу вони мають спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 31.01.2015 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з вересня 2007 року по квітень 2014 року. Визнано майно, яке набуте за час спільного сумісного проживання: житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1,мотоблок «ZIRKA», бензокосилку, бензопилу, деревообробний станок, холодильник «Indezit», телевізор, супутникову антену, будівельні матеріали (дошки) спільною власністю подружжя. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що суд безпідставно задоволив позов в частині визнання майна спільною власністю подружжя, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок, а інше майно відсутнє.

Апеляційна скарга не містить доводів в частині задоволення судом вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, а тому законність рішення в цій частині не перевіряється.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст.74 СК слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК, суд повинен встановити факт проживання однією сім"єю чоловіка та жінки в період, протягом якого було придбано спірне майно.

В даному випадку судом встановлено, що в період з вересня 2007 року по квітень 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу і рішення в цій частині відповідачем не оспорюється.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 14 липня 2009 року відповідач ОСОБА_2 придбав житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку біля нього. Продаж зазначеного нерухомого майна вчинено за 16000 грн.

Крім того, допитана судом свідок ОСОБА_5, яка є дружиною померлого продавця пояснила, що на придбання цього будинку гроші в сумі 10000 грн. давала також мати позивачки.

Таким чином висновок суду про те, що житловий будинок є спільним майном сторін не суперечить закону, оскільки він придбаний в період їх спільного проживання та грошову участь в його придбанні приймали і позивачка, і відповідач.

Тому підстав для скасування рішення суду в цій частині вимог апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим, передчасними є висновки суду про визнання спільним майном подружжя іншого спірного майна.

Так, згідно з ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до роз"яснень, що викладені в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Заявляючи вимогу про визнання спільним майном мотоблоку «ZIRKA», бензокосилки, бензопили, деревообробного станка, позивачка в порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК не надала переконливих доказів про наявність на даний час такого майна. Відповідач цей факт заперечує. Крім того, зазначення лише загальних назв окремих одиниць техніки без ідентифікуючих саме цю річ ознак робить неможливим встановлення обставин щодо наявності взагалі та спільного придбання сторонами цього майна. Надані позивачкою касові чеки цих обставин не підтверджують.

Як пояснила позивачка, телевізор, супутникова антена, холодильник та будівельні матеріали знаходяться у неї. Разом з тим, через ненадання доказів про ідентифікуючі ознаки цього майна ( марка, рік випуску, колір, вид та об"єм будматеріалів, порода дерева і т.ін.) неможливо ухвалити рішення з приводу цього майна, оскільки таке рішення є нечітким та в подальшому його неможливо буде виконати.

Відповідно до роз"яснень, що викладені в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі" резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у ст.ст.215-217 ЦПК.

Апеляційним судом, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК позивачці роз"яснено її обов"язок надати докази на підтвердження своїх вимог та наслідки невчинення таких процесуальних дій. З цією метою було оголошено перерву в судовому засіданні. Проте, будь-яких інших доказів позивачкою не надано.

За наведених обставин, та відповідно до п.2 ч.1 ст.309 ЦПК апеляційний суд приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення в цій частині вимог з ухваленням нового - про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31 січня 2015 року в частині визнання спільним майном подружжя мотоблоку «ZIRKA», бензокосилки, бензопили, деревообробного станка, холодильника «Indezit», телевізора, супутникової антени, будівельних матеріалів та ухвалити в цій частині вимог нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: