У х в а л а

11 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Лященко Н.П.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_4, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а:

8 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2014 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування на квартиру. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 4 березня 2015 року рішення районного суду скасовано, постановлено нове рішення про відмову в позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції скасовано, а рішення суду першої інстанції залишено в силі.

ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів касаційної та першої інстанцій, а рішення суду апеляційної інстанції залишити в силі, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2012 року, 13 лютого та 13 травня 2013 року, 2 квітня та

8 жовтня 2014 року, 1 квітня 2015 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанцій, виходив з того, що за позивачем слід визнати право власності на квартиру в порядку спадкування, оскільки він відноситься до спадкоємців третьої черги.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 12 вересня 2012 року та 1 квітня 2015 року суд касаційної інстанції, направляючи справи на новий розгляд до судів першої інстанції зазначив, що суди попередніх інстанцій не з'ясували всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи;

- від 13 лютого 2013 року суд касаційної інстанції, виходив з того, що частина спірної земельної ділянки входить до складу спадщини, а тому слід визнати за позивачами, як спадкоємцями, право власності на нерухоме майно;

- від 13 травня 2013 року та 2 квітня 2014 року суд касаційної інстанції керувався тим, що після розірвання шлюбу, право подружжя на спільне сумісне майно не припиняється;

- від 8 жовтня 2014 року суд касаційної інстанції дійшов висновку, що майно одного з подружжя, набуте ним до шлюбу, не належить до спільної сумісної власності подружжя.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подана заява, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_4, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Н.П. Лященко
А.Г. Ярема