Справа № 336/7333/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

24 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Наумова О.О., при секретарі Сергієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом який в ході розгляду справи уточнив про визнання його батьком дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позові зазначив, що у з весни 2013 року він та відповідач ОСОБА_3 постійно проживають разом, ведуть спільне господарство, повязані спільним побутом, спільно виховують дитину: ОСОБА_6 та фактично у них склалось сімейне життя чоловіка та жінки. 19 березня 2015 року у них народилася дитина син ОСОБА_5, якого зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції відповідно до актового запису про народження №141 від 17 квітня 2015 року, але у відомостях про батька вказаний відповідач ОСОБА_2, хоча в дійсності батьком він не являється. Відповідач ОСОБА_2, в свою чергу з весни 2013 року, будь-яких відносин з ОСОБА_3 не підтримує. Шлюб між відповідачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3І розірваний згідно заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2014 року. З огляду на те, що на час народження сина ОСОБА_5, а саме 19 березня 2015 року, термін часу у десять місяців після припинення шлюбу між ОСОБА_3І та ОСОБА_2 не сплив, то в свідоцтві про народження дитини батьком записано саме відповідача, хоча в дійсності батьком дитини є позивач. Про своє батьківство він дізнався від матері дитини під час її вагітності, сталося це наприкінці жовтня 2014 року, коли ОСОБА_3 сама дізналася про це та стала на облік, як вагітна. З цього часу і до народження дитини, він постійно перебував поряд з ОСОБА_3, усіляко сприяв здоровому протіканню вагітності, постійно перебував з нею в лікарнях. Під час пологів знаходився у пологовому будинку та безпосередньо приймав участь у пологах, після пологів забирав дитину з пологового будинку, приймав участь у хрещенні дитини, під час проведення якого, дитина була записана як ОСОБА_7. Окрім цього, у всіх медичних документах, які складалися під час вагітності та пологів, саме його зазначено, як батька дитини.

Оскільки він вважає себе батьком дитини, просить встановити його батьківство, зобовязати ОСОБА_4 відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління виключити відомості про ОСОБА_2 як про батька в актовому запису про народження сина.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, згідно письмової заяви представника позивача останній позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 подала також заяву про визнання позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представники відповідача ОСОБА_4 відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції належним чином повідомлені про час та місце вирішення спору, до суду не зявилися, надали письмове звернення про вирішення справи у відсутність їх представника, прийнявши рішення на розсуд суду.

Оскільки причини неявки відповідачів визнаються судом неповажними, у відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у звязку із наступним.

Судом встановлено, що у зареєстрованому шлюбі відповідач 2: ОСОБА_3 та відповідач 1: ОСОБА_2 знаходились з 21 серпня 1993 року. 14 квітня 1997 року у них народився син: ОСОБА_6. Фактично шлюбні відносини між ними припинені в травні 2013 року, сім`я розпалася і з цього часу вони сумісно не проживали. Дитина, ОСОБА_6, залишилась із матірю. З весни 2013 року ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 постійно проживають разом, ведуть спільне господарство, повязані спільним побутом, спільно виховують дитину: ОСОБА_6 та фактично у них склалось сімейне життя чоловіка та жінки. 19 березня 2015 року у них народилася дитина син ОСОБА_5, якого зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції відповідно до актового запису про народження №141 від 17 квітня 2015 року, але у відомостях про батька вказаний відповідач1 ОСОБА_2, хоча в дійсності батьком він не являється. Відповідач 1 ОСОБА_2, в свою чергу з весни 2013 року, будь-яких відносин з ОСОБА_3 не підтримує. Шлюб між відповідачем 1 ОСОБА_2 та відповідачем 2 ОСОБА_3І розірваний згідно заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2014 року. З огляду на те, що на час народження сина ОСОБА_5, а саме 19 березня 2015 року, термін часу у десять місяців після припинення шлюбу між ОСОБА_3І та ОСОБА_2 не сплив, то в свідоцтві про народження дитини батьком записано саме відповідача (ст.122 СК України), хоча в дійсності батьком дитини є ОСОБА_1

Про своє батьківство він дізнався від матері дитини під час її вагітності, сталося це наприкінці жовтня 2014 року, коли ОСОБА_3 сама дізналася про це та стала на облік, як вагітна. С цього часу і до народження дитини, ОСОБА_1 постійно перебував поряд з ОСОБА_3, усіляко сприяв здоровому протіканню вагітності, постійно перебував з нею в лікарнях. Під час пологів знаходився у пологовому будинку та безпосередньо приймав участь у пологах, після пологів забирав дитину з пологового будинку, приймав участь у хрещенні дитини, під час проведення якого, дитина була записана як ОСОБА_7. Окрім цього, у всіх медичних документах, які складалися під час вагітності та пологів, саме ОСОБА_1 зазначено, як батька дитини.

Згідно із ст. 129 СК України особа, що вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Крім того, згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Ухвалюючи рішення на користь позивача, суд, керуючись наведеними правилами цивільного процесуального судочинства, враховує сукупність фактичних даних, досліджених в суді, які вказують на походження народженої дитини від позивача, зокрема: перебування сторін протягом тривалого часу у близьких стосунках та проживання однією сімєю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122, 128, 129, 141 СК України, п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 3, 15, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька, - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований та прживає за адресою: м. Запоріжжя. АДРЕСА_1, батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зобовязати ОСОБА_4 відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за №141 від 17.04.2015 року відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, виключивши відомості про ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачкаа, поданою ним протягом десяти днів після отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Наумов