У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 18 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір «Розстрочка» (Стандарт), відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 1 666,50 грн зі сплатою 24% річних за користування кредитним коштами з кінцевим терміном повернення 11 лютого 2008 року. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість в сумі 3 677,66 грн судовим наказом Першотравневого районного суду м. Чернівців від 30 травня 2008 року, який виконаний 5 серпня 2010 року. Банк вважає, що заборгованість у повному розмірі не сплачена і станом на 14 лютого 2014 року складає 17 386,52 грн з яких: 390,20 грн - заборгованості за кредитом, 13 158,82 грн - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, а також штрафи. З урахуванням сум, стягнутих за судовим наказом, банк просив стягнути з ОСОБА_3 14 894,30 грн.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 28 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 18 червня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 10 756,67 грн, яка складається із: заборгованості за процентами в сумі 3 980,20 грн, 6 189,45 грн пені за несвоєчасне виконання договору, 500 грн штрафу (фіксована частина), 451,02 грн штрафу (процентна складова).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 18 червня 2014 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права

.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) сторони домовились про збільшення позовної давності до п'яти років, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в межах позовної давності. Крім того, сплатою 5 серпня 2010 року суми за судовим наказом боржник вчинив дії, що свідчать про визнання ним боргу.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що 11 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір «Розстрочка», відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 1 666,50 грн зі сплатою 24% річних за користування кредитним коштами з кінцевим терміном повернення 11 лютого 2008 року.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість в сумі 3 677,66 грн судовим наказом Першотравневого районного суду м. Чернівців від 30 травня 2008 року, який виконаний 5 серпня 2010 року.

Судами встановлено, що з часу виконання судового наказу до звернення позивача з позовом у відповідача виникла заборгованість, що складається з 3 980,20 грн процентів за користування кредитом, 5 825,45 грн пені і 500 грн та 451,02 грн штрафів.

Суд першої інстанції відхилив заяву відповідача про застосування позовної давності, зважаючи на переривання перебігу позовної давності виконанням судового наказу і на домовленість сторін про її збільшення.

Висновок судів про те, що виконання боржником судового наказу перериває позовну давність, колегія суддів вважає помилковим.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, для окремих видів вимог передбачена позовна давність (ст. 256, 258 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України).

Виконання боржником судового рішення не є такими діями, але подання кредитором заяви про видачу судового наказу якраз перебіг позовної давності перериває.

Згідно із ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Суди попередніх інстанцій, погоджуючись із доводами позивача щодо застосування збільшеної позовної давності, не врахували, що договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі. якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Належних і допустимих доказів на підтвердження збільшення позовної давності позивач не надав, Умови, долучені до справи, відповідачем не підписані і таку обставину він, допитаний як свідок, заперечив.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами не встановлено обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не враховано періодичність платежів з огляду на заяву боржника про застосування наслідків спливу позовної давності, що відповідно до ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 18 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар С.О.Карпенко Д.О.Остапчук