Справа № 201/405/2013р.
Провадження № 2/201/ 790 /2015р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ПАТ "Платинум Банк" до ОСОБА_1 (треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

17.08.2012р. в провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (судді Демидової С.А.) надійшла позовна заява ПАТ "Платинум Банк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. № 2-5 т. № 1).

Ухвалою суду від 23.10.2012р. позовні вимоги були залишені без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (а.с. № 80-81 т. № 1 ).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2012р. ухвала суду від 23.10.2012р. була скасована та справу направлено на розгляд до суду першої інстанції (а.с. № 134-135 т. № 1).

Справу передано в провадження судді Брага А.В., який своєю ухвалою від 10.01.2013р. прийняв справу до свого провадження та призначив до розгляду (а.с. № 138 т. №1), а також ухвалою від 13.02.2013р. до участі в розгляді справи в якості 3-ї особи залучив ОСОБА_2 (а.с. № 168-169 т. № 1).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2013р. було відхилено апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_2 на ухвалу від 20.08.2012р. про відкриття провадження по справі (а.с. № 227-228 т. № 1).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.07.2013р. було відмовлено у відкритті апеляційного провадження по апеляційній скарзі відповідачки ОСОБА_4 на ухвалу про відкриття провадження по справі від 20.08.2012р. (а.с. № 241-242 т. № 1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2013р. позов було задоволено, було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості за договором про надання кредитної лінії від 04.06.2007р. № 43.840.07.03 в сумі 7 641 487грн.14коп., зазначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів з продажу вищевказаної квартири. Рішенням суду розподілено судові витрати (а.с. № 100-107 т. № 2).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.03.2014р. апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2013р. доповнено, а саме вказано початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації 2 787 850грн. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. № 179-182 т. № 2).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.03.2014р. відмовлено ПАТ "Платинум Банк" в задоволені клопотання про забезпечення позову (а.с. № 133-134, 176-177 т. № 2) .

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2014р. апеляційна скарга ОСОБА_3 відхилена. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2013р. доповнене рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.03.2014р. залишене без змін (а.с. № 221-222 т. № 2).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ від 17.09.2014р. касаційну скаргу ПАТ "Платинум Банк" задоволено, касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2013р., рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.03.2014р., ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2014р. було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. № 51-53 т. № 3).

02.10.2014р. справу повернуто до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 08.10.2014р. справу прийнято до свого провадження (а.с. № 54 т. № 3).

За клопотанням представника ПАТ "Платинум Банк" від 03.12.2014р. судом ухвалою від 17.03.2015р. було замінено сторону відповідача ОСОБА_4 на ОСОБА_1, а також по справі залучено ще одну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, а саме ОСОБА_3 (а.с. № 152 т. № 3).

У зв'язку із заміною сторони відповідачки 17.03.2015р. судом відмовлено представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в задоволені її клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області цивільної справи за заявою ПАТ "Платинум Банк" про поворот виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (а.с. № 146, 151 т.№ 3).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві та в його представник - Сахно Р.М. (діє за дорученням від 06.10.2014р.- а.с. № 139, 186-188, 189 т. № 3) в письмових поясненнях на адресу суду посилалися на те, що 04.06.2007р. між ПАТ "Платинум Банк" та ОСОБА_2 укладено договір про надання кредитної лінії, згідно якого ОСОБА_2 було надано грошові кошти у вигляді не поновлювальної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 408 613 доларів США на строк до 03 червня 2014р. зі сплатою 15,5 %річних за користування кредитом. 04.06.2007р. в забезпечення виконання зобов'язань між банком та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір предметом якого є АДРЕСА_1. Боржник свої вимоги не виконав, та станом на 08.09.2012р. утворилася заборгованість у розмірі 7 641 487грн.14коп., у рахунок погашення якої позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки.

Представник позивача - Сахно Р.М. - судове засідання 15.05.2015р. не з,явився, про дату судового засідання був повідомлений належним чином (а.с. № 182, 183 т. № 3). Своїм листом, який надійшов на е/адресу суду просив справу 15.05.2015р. розглядати за відсутністю представника позивача, задовольнити позовні вимоги, вислати їм рішення суду поштою (діє за дорученням від 06.10.2014р.- а.с. № 186-188, 189 т. № 3). Також, представник позивача в клопотанні про розгляд справи 15.05.2015р. без участі його представника надав додаткові письмові пояснення по справі, посилаючись на те, що запис про обтяження спірного нерухомого майна іпотекою, згідно якого іпотепкодержателем є банк, був вилучений на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2013р., яке було в подальшому скасовано ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014р. (а.с. № 186-188 т. № 3).

Представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 (діє на підставі довіреності від 27.12.2013р. - а.с. № 159-160 т. № 3) в ході судового розгляду справи заперечувала проти задоволення позову з огляду на те, що ОСОБА_1 є законним власником квартири № АДРЕСА_1 з 29.11.2013р., отже вимоги банку до неї задоволенню не підлягають. Свої заперечення виклала письмово 22.04.2015р. та додала відповідну судову практику (а.с. № 156-158, 176-179 т. № 3).

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в судові засідання по справі, що призначалися на 27.04.2015р. та 15.05.2015р. не з'явилися повторно, про дату та час слухання справи були повідомлені кожного разу належним чином, в справі є відповідні реєстри рекомендованої пошти та поштові повідомлення про отримання ними судових повісток та інших документів суду (а.с. № 161-164, 182, 184, 185 т. № 3).

Ухвалою суду від 15.05.2015р., винесеною без виходу до нарадчої кімнати, постановлено про розгляд справи за відсутністю представника позивача та третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. № 190 т. № 3).

Суд, вислухав представника відповідачки ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити в повному обсязі з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 04.06.2007р. муж ЗАК „Агробанк" та ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредитної лінії, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді не поновлювальної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 408 613 доларів США строком з 04.06.2007р. по 03.06.2014р. зі сплатою 15, 5 % річних (а.с. № 7-8 т. № 1).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.02.2007р. ОСОБА_4 є власником АДРЕСА_1.

04.06.2007р. між ЗАТ „Агробанк" та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, предметом якого є вищевказана квартира (а.с. № 10-13 т. № 1).

31.12.2009р. між ВАТ "Хоум Кредит Банк", що є правонаступником всіх прав і обов'язків ЗАТ "Хоум Кредит Банк" та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору про надання кредитної лінії (а.с. № 9 т. № 1).

12.07.2011р. між ПАТ "Хоум Кредит Банк" та "Платинум Банк" було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору всі свої права та вимоги, та договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором (а.с. № 17-19, 21-22 т. № 1).

Боржник свої вимоги за кредитним договором не виконав, та станом на 08.09.2012р. утворилася заборгованість у розмірі 7 641 487грн.14коп. (а.с. № 27, 28 т. № 1). Заборгованість існує і станом на 09.02.2015р. (а.с. № 106-108 т. № 3).

Відповідно до ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України "Про іпотеку".

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язання з боку боржника.

Разом з тим, як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012р. передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування і правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й та тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Ці висновки кореспондуються з положеннями ст. 23 Закону України "Про іпотеку".

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 23.11.2013р. відчужила ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, тобто змінено власника іпотечного майна (а.с. № 114 т. № 2, а.с. № 95-97 т. № 3).

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 під час судового розгляду 15.05.2015р. та сама ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2013р. доповнене рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.03.2014р., стверджувала, що право власності на спірну квартиру вона набула, оскільки на час її придбання будь-які обмеження цього нерухомого майна в реєстрі були відсутні.

Ці обставини підтверджуються також витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, отриманих на вимогу суду від 23.12.2014р. (а.с. № 91, 95-97, 99-102 т. № 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Оскільки власник іпотечної квартири змінився, крім того, з матеріалів справи вбачається, що новий власник іпотечного майна ОСОБА_1 передала спірну квартиру в іпотеку ОСОБА_3 та 07.02.2014р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано іпотеку на вказану квартиру, де ОСОБА_3 зазначений обтяжувачем (а.с. № 193-194 т. № 2, а.с. № 95-97, 99-102 т. № 3), суд своєю ухвалою від 17.03.2015р. за клопотанням представника ПАТ "Платинум Банк" від 03.12.2014р. замінив сторону відповідача - ОСОБА_4 на ОСОБА_1, а також по справі залучив ще одну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, а саме ОСОБА_3 (а.с. № 152 т. № 3).

Отже, на сьогоднішній день єдиним іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, та вимогами ПАТ "Платинум Банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки порушені його права, як нового кредитора.

ПАТ "Платинум Банк" не має пріоритетного права на задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки, оскільки прав іпотекодержателя він наразі немає.

Згідно ст. 3 Закону України "Про іпотеку" взаємні права та обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Оскільки запис про ПАТ "Платинум Банк", як про іпотекодержателя у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наразі відсутній, іпотека за вищезазначеним іпотечним договором на сьогоднішній день не зареєстрована, а отже взаємних прав та обов'язків між позивачем та відповідачем не виникло. Таким чином, підстав для задоволення вимог до відповідачки ОСОБА_1 (звернення стягнення на предмет іпотеки задля погашення наявної заборгованості за кредитним договором, укладеним між банком та третьою особою), немає.

Така ж правова позиція висловлена і в постанові ВСУ від 24.12.2014р.по справі №6-201цс14, де зазначено, що установивши, що у разі виключення з Реєстру запису про обтяження майна іпотекою на підставі рішення про визнання недійсним договору іпотеки, ст. 23 Закону України "Про іпотеку" до спірних правовідносин не застосовується, оскільки під час переходу права власності на спірну квартиру, вона предметом іпотеки не була (а.с. № 177-179 т. № 3).

Про відсутність у банка пріоритетного права на задоволення вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки також свідчить те, що в свій час банк звертався до іншого суду із заявою, якою просив допустити поворот виконання рішення в частині поновлення запису про обтяження нерухомого майна іпотекою за іпотечним договором № 43.840.07.03.1 від 04.06.2007р.

Апеляційний суд Дніпропетровської області, скасовуючи ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2014р., зазначив в своїй ухвалі від 04.03.2015р., що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість задоволення заяви про поворот виконання рішення в той час, як в заяві про поворот виконання рішення суду позивач не ставить питання про повернення йому майна чи грошових коштів в порядку виконання рішення суду (а.с. № 147-148 т. № 3).

З огляду на вищенаведене, суд не може положити в основу рішення посилання представника позивача в додаткових письмових поясненнях до суду про те, що запис про обтяження спірного нерухомого майна іпотекою, згідно якого іпотекодержателем є банк, був вилучений на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2013р. яке було в подальшому скасовано ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014р. (а.с. № 32-34, 35-36, 186-188 т. № 3).

Посилання представника позивача на те, що ними наразі в касаційному порядку оскаржується ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.03.2015р., для суду також не є доказами обґрунтованості вимог ПАТ "Платинум Банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню в іншій справі (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

А як вбачається з ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.03.2015р., в заяві про поворот виконання рішення суду позивач не ставить питання про повернення йому майна чи грошових коштів в порядку виконання рішення суду, отже поворот виконання рішення суду у даній справі неможливий.

Крім того, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2013р. також було встановлено, що питання про відновлення заборони відчуження банку слід вирішувати шляхом звернення до відповідного органу з такою вимогою, а не шляхом подання заяви про поворот виконання (а.с. № 180 т. № 3).

Крім того, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2013р., який скасував ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2013р., також були зроблені аналогічні висновки (а.с. № 167-170 т. № 2).

Подаючи заяву про поворот виконання судового рішення шляхом внесення запису про банк як про іпотекодержателя, банк обрав невірний спосіб захисту.

Отже, для вирішення цієї справи не має значення, що на сьогоднішній день ще не розглянута вдруге заява ПАТ "Платинум Банк" про поворот виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області після скасування 04.03.2015р. апеляційним судом ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2014р., та Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 17.03.2015р.відмовлено у зупиненні провадження до розгляду вищезазначеної заяви (а.с.№146, 147-148, 151 т.№ 3).

На сьогоднішній день у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано ОСОБА_3 іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1.

Згідно вимог Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель, чиї права зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Державному реєстрі іпотек), має пріоритетне право на задоволення вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки порівняно з іншими правами на це майно. Отже, якщо припустити, що права банка як іпотекодержателя будуть зареєстровані належним чином, вони матимуть нижчій пріоритет, а банк буде повинен отримати дозвіл іпотекодержателя з вищим пріоритетом, тобто ОСОБА_3

Така позиція підтверджується і судовою практикою. Так, в своїй ухвалі від 11.02.2015р. по справі № 6-36861св14 ВССУ зазначив, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки наступним іпотекодержателем попередній іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов'язання перед попереднім іпотекодержателем ще не настав. Попередній іпотекодержатель має право на підставі письмової заяви припинити звернення стягнення на предмет іпотеки, ініційоване наступним іпотекодержателем, якщо таке стягнення матиме наслідком неповне задоволення вимог попереднього іпотекодержателя. У цьому випадку вимоги наступного іпотекодержателя підлягають задоволенню після звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем і після повного задоволення його вимог, забезпечених іпотекою.

Підводячи підсумок вищезазначених обставин, суд дійшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача у цій справі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з огляду на те, що в задоволені позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, то понесені ним по справі судові витрати (а.с. № 6 т. № 1) розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 7, 23, 33 Закону України "Про іпотеку", п. 16 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012р., ст. ст. 8, 10, 11, 37, 57, 60, 61, 88, 169, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ПАТ "Платинум Банк" до ОСОБА_1 (треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.