РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року Справа № 561/780/15-ц

Зарічненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Снітчук Р.М.

при секретарі Расевич Г.І.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

У зазначеній позовній заяві ОСОБА_1 покликається на те, що з відповідачем до 17.09.2012 року перебувала у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до ухвали Зарічненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання малолітнього сина в розмірі 500 грн. щомісячно до його повноліття.

З січня по квітень 2015 року відповідач аліменти не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 2000 грн. У звязку з наведеним та покликаючись на вимоги ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за кожен день прострочення, яка за вказаний період згідно до наведеного нею розрахунку складає 600 грн.

Крім того, вказує, що з 11 червня 2015 року по 23 червня 2015 року їх малолітній син перебував на лікуванні в дитячому відділенні Зарічненської ЦРЛ та на придбання ліків нею було витрачено 2007 грн. У звязку з цим просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, повязані з лікуванням дитини в сумі 2007 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) до 1515 грн. за період з січня по квітень 2015 року. При цьому вказала, що відповідно до рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 28.04.2015 року, розмір аліментів, що стягуються з відповідача було змінено, визначено аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пояснила також, що заборгованість за аліментами відповідач сплатив 04.08.2015 року в сумі 2500 грн., однак прострочку просила рахувати по квітень 2015 року, оскільки відповідного розрахунку державним виконавцем не проведено. Просила стягнути додаткові витрати на дитну в сумі 2007 грн., які були понесені нею у звязку з хворобою дитини у період березня, квітня та червня 2015 року.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав. При цьому пояснив, що являється інвалідом третьої групи, отримує пенсію в розмірі 949 грн., інших доходів не має, тому аліменти сплачував нерегулярно, заборгованість виникла не з його вини. У серпні 2015 року він повністю виплатив заборгованість за аліментами. Сплатити неустойку за аліментами та додаткові витрати на дитину не має можливості у звязку з відсутністю коштів.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Зарічненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача, починаючи з 01.10.2013 року, аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття.

З довідки ВДВС Зарічненського районного управління юстиції № 2086 від 24.06.2015 року вбачається, що зазначене судове рішення знаходиться на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Зарічненського районного управління юстиції та відповідач ОСОБА_2 у період січня-квітня 2015 року аліменти своєчасно не сплачував.

З цієї довідки також вбачається, що станом на 24.06.2015р. заборгованість зі сплати аліментів за вказаний період складала 2000 грн. Розрахунок погашення зазначеної заборгованості дежавним виконавцем не наведено та позивачем такого розрахунку суду не надано.

Відповідно до рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року розмір аліментів, що стягуються з відповідача, було змінено та присуджено їх стягнення в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Зазначене рішення набрало законної сили 28 квітня 2015 року.

У звязку із зверненням до виконання вказаного судового рішення позивач просить визначити період прострочення сплати аліментів з 01.01.2015 року по 30.04.2015 року, зазначене не заперечується також і відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до роз'яснень п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Заперечення відповідача проти стягнення з нього неустойки у зв'язку з тим, що заборгованість за аліментами утворилася з незалежних від нього причин не заслуговують на увагу, оскільки доказів на підтвердження того, що вказана заборгованість утворилась не з його вини суду не надано.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 196 СК України наявні підстави для покладення на платника аліментів ОСОБА_2 відповідальності за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені).

Разом з цим, у постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі №6-81-цс-13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України згідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % і помножена на кількість днів прострочення, які обчислюються виходячи з того, скільки днів прострочено від дня порушення боржником свого обов'язку сплати щомісячного платежу до дня фактичної сплати цього платежу або на момент стягнення. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Судом встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, доказів протилежного суду не надано.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тому, суд, враховуючи позицію позивача, що періодом прострочення сплати аліментів є період з 01.01.2015 року по 30.04.2015 року, вважає обґрунтованим наданий нею розрахунок пені, проведений наступним чином, січень 2015 року - несплачена сума аліментів 500 грн.; пеня (1%) 5 грн. х 120 днів = 600 грн. сума неустойки (пені); лютий 2015 року - несплачена сума аліментів 500 грн.; пеня (1%) 5 грн. х 92 дні = 460 грн. - сума неустойки (пені); березень 2015 року: несплачена сума аліментів 500 грн.; пеня (1%) 5 грн. х 61 день = 305 грн. - сума неустойки (пені); квітень 2015 року: несплачена сума аліментів 500 грн.; пеня (1%) 5 грн. х 30 днів = 150 грн. - сума неустойки (пені).

Всього неустойка (пеня) за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року складає 1515 грн.

Позовні вимоги заявлені про стягнення пені по аліментах в розмірі 1515 грн., їх в процесі розгляду справи позивач не збільшувала та не змінювала, в зв'язку з чим суд не може вийти за їх межі і задовольняє їх в межах позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

З наданого суду епікризу Зарічненської центральної районної лікарні № 4022, виписок з медичної картки вбачається, що малолітній ОСОБА_3 хворів 04.03.2015 року, 27.03.2015 року, 07.04.2015 року, 06.06.2015 року, у період з 11 по 23 червня 2015 року знаходився на обстеженні та лікуванні в дитячому відділенні Зарічненської ЦРЛ та йому призначалося відповідне лікування.

При визначенні розміру додаткових витрат, понесених на лікування малолітнього ОСОБА_2 суд приймає до уваги фіскальні чеки на придбання ліків від 12.06.2015 року на суму 89 грн. 50 коп., 25.06.2015 року на суму 49 грн. 90 коп., 14.06.2015 року на суму 119 грн. 10 коп., 15.06.2015 року на суму 195 грн. 40 коп., 06.06.2015 року на суму 59 грн. 65 коп., 10.06.2015 року на суму 24 грн. 24 коп., 13.06.2015 року на суму 85 грн. 04 коп., 27.03.2015 року на суму 112 грн. 60 коп. та 68 грн. 92 коп., 11.06.2015 року на суму 27 грн. 10 коп., 12.06.2015 року на суму 19 грн. 67 коп. та вважає доведеними позивачем понесені нею витрати в сумі 851 грн. 12 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

Решту фіскальних чеків на придбання медикаментів суд не приймає до уваги, оскільки вони не стосуються періодів, зазначених у медичних документах, наданих суду.

На підставі наведеного та керуючись ст. 180-182, 185, 196 Сімейного Кодексу України, ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на дитну задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з 01 січня 2015 року по 01 квітня 2015 року в сумі 1515 (одна тисяча пятсот пятнадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, понесені на лікування малолітньої дитини в сумі 851 грн. (вісімсот пятдесят одна) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічненський районний суд.

Суддя: Снітчук Р.М.