Справа № 376/449/15 Головуючий у І інстанції Клочко В.М.
Провадження № 22-ц/780/4517/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 22 27.08.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

27 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Бобко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Нива" на рішення Сквирського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма"Нива", треті особи: відділ Держземагенства у Сквирському районі Київської області, Сквирський ранонний відділ Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про визнання недійсними договорів оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вони є власниками земельних ділянок, які розташовані на території Пищиківської сільської ради Сквирського району. Між ними та відповідачем у 2006 році були укладені договори оренди земельних ділянок строком на 10 років. 02.07.2014 року позивачами було зареєстровано у відповідача заяви про припинення дії договору у відповідності до п. 28 договору оренди (за згодою сторін). На що 10.07.2014 року отримали відповіді, що відповідач відмовляється розривати договори за згодою сторін без належної аргументації. Зазначили, що при укладені даних договорів оренди земельних ділянок не були зазначені істотні умови договору, зокрема: не зазначено умови індексації орендної плати, умови повернення земельної ділянки орендодавцю (строк повернення), не зазначено існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, а також умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що є порушенням вимог земельного законодавства. У зв'язку з цим просили визнати недійсними договори оренди земельних ділянок.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року позов задоволено, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 23.03.2006 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Агрофірма «Нива», визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 19.04.2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Нива», визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 19.04.2006 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Нива», визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 01.12.2006 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма «Нива», визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 06.09.2010 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Агрофірма «Нива» та стягнуто з ТОВ «Агрофірма «Нива» на користь відповідачів по 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Агрофірма «Нива» просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що на час укладання у 2006 році спірних договорів ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» не було передбачено такої істотної умови для цих договорів, як умова передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Крім того зазначив, що хоча і договори оренди землі і було зареєстровано пізніше, однак відлік строку починається саме з моменту укладання договорів, а тому земельні ділянки сторонам буде повернуто своєчасно. Ткож вважає.ющо позивачі не довели,які саме їх права порушені.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що оспорюванні договори оренди земельних ділянок є недійсними в силу статті 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки вони укладені без дотримання вимог цієї норми щодо узгодження таких істотних умов, як індексація орендної плати, умови повернення земельної ділянки орендодавцю (строк повернення), не зазначено існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, а також умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що позивачі є власниками земельних ділянок, які розташовані на території Пищиківської сільської ради Сквирського району Київської області відповідно до Державних актів на право власності на земельні ділянки.

22.03.2006 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Агрофірма «Нива» було укладено договір оренди земельної ділянки який був зареєстрований в Сквирському районному відділі КРФ ДП Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах 31.01.2007 року за №26.

19.04.2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма «Нива» 6уло укладено договір оренди земельної ділянки який був зареєстрований в Сквирському районному відділі КРФ ДП Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах 29.08.2008 року за №60.

19.04.2006 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Нива» було укладено договір оренди земельної ділянки який був зареєстрований в Сквирському районному відділі КРФ ДП Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах 29.08.2008 року за №65.

01.12.2006 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма «Нива» було укладено договір оренди земельної ділянки який був зареєстрований в Сквирському районному відділі КРФ ДП Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах 28.05.2007 року за №40.

06.09.2010 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Агрофірма «Нива» було складено договір оренди земельної ділянки який був зареєстрований в Сквирському райоцшому відділі КРФ ДП Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах 17.12.20)10 року за № 94.

Також встановлено, що вище зазначені договори укладені без дотримання вимог ст.15 ЗУ «Про оренду землі», а саме відсутнє узгодження істотних умов, як індексація орендної плати, умови повернення земельної ділянки орендодавцю (строк повернення), не зазначено існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, а також умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

При цьому судом першої інстанції залишено поза увагою вимоги ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, і не встановлено, чи дійсно порушуються права позивачів у зв'язку з відсутністю в договорах оренди зазначених умов, їх істотності, а також позивачами не зазанчено, в чому саме полягає порушення їх законних прав.

При розгляді справи 25 грудня 2013 року № 6-94 цс 13, Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити з того, що позивачами не доведено факту порушення їх прав, у зв'язку з укладанням договорів оренди земельних ділянок.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Нива" задовольнити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 30 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволені позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма"Нива", треті особи: відділ Держземагенства у Сквирському районі Київської області, Сквирський ранонний відділ Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про визнання недійсними договорів оренди землі відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: