У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду від 26 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення збитків,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Ухвалою Рівненського міського суду від 12 лютого 2015 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено: на нерухоме і рухоме майно відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у межах розміру позовних вимог 248 029, 79 грн. накладено арешт.

Ухвалою Рівненського міського суду від 26 лютого 2015 року в задоволенні заяви відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про скасування ухвали Рівненського міського суду від 12 лютого 2015 року про забезпечення позову відмовлено.

В поданих на цю ухвалу апеляційних скаргах відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 доводили, що висновок місцевого суду про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, є помилковим.

З позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що всі збитки, які начебто були понесені позивачем, фактично стосуються ТОВ „Агрофірма Трипілля" як юридичної особи, а не ОСОБА_3

Крім того, доказів, які б свідчили про вчинення відповідачами дій, спрямованих на зменшення свого майна, ОСОБА_3 у заяві про забезпечення позову не зазначив.

Суд першої інстанції у порушення вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України вжив заходи забезпечення позову, які є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, та наклав арешт на майно відповідачів незважаючи на те, що предметом позову є стягнення збитків у грошовій сумі.

Покликаючись на ці обставини, відповідачі ухвалу місцевого суду вважали незаконною та необґрунтованою і просили апеляційний суд її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення їхньої заяви від 23 лютого 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в суд із позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення збитків у розмірі 248 029, 79 грн. звернувся ОСОБА_3, а не ТОВ „Агрофірма Трипілля".

Ухвалою від 12 лютого 2015 року на підставі заяви позивача суд наклав арешт на нерухоме і рухоме майно відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у межах позовних вимог 248 029, 79 грн.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснив, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 24 березня 2015 року ухвала Рівненського міського суду від 12 лютого 2015 року про забезпечення позову залишена без змін.

У зв'язку з викладеним апеляційні скарги відповідачів є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Тому зважаючи на характер спірних правовідносин сторін, суть заявлених позовних вимог та беручи до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, колегія суддів приходить до висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду, а тому місцевий суд прийшов до цілком правильного висновку про необхідність відхилення заяви відповідачів про скасування раніше застосованих заходів забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: