Ухвала

іменем україни

26 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А., Гвоздика П.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтака Віктор Ярославович, про визнання права власності на частку у майні, набутого за час шлюбу та визнання договору дарування недійсним,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частку у майні, набутого за час шлюбу та визнання договору дарування недійсним.

Посилалась на те, що з 1993 року по 2012 рік вона з ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі. З 1991 року вона проживала у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а з 1994 року там зареєстрована. В 1993 році ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на зазначену квартиру на підставі розпорядження про приватизацію. Відповідно до договору дарування від 26 грудня 2009 року ОСОБА_5 подарував спірну квартиру своїм синам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Позивачка вважає, що оскільки приватизація була проведена під час перебування їх у шлюбі, то це є спільною сумісною власністю подружжя, а тому просила визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та визнати недійсним договір дарування від 26 грудня 2009 року.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 09 червня 2015 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на підставі розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду Житомирської міської ради від 08 грудня 1993 року № 8462 спірна квартира передана у власність ОСОБА_5 та видано свідоцтво про право власності на житло.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 зверталась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Управління житлового господарства Житомирської міської ради про визнання недійсним розпорядження органу приватизації та скасування свідоцтва про право власності на житло.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 12 вересня 2013 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована у спірній квартирі з 28 січня 1994 року та до цього часу вона зберігала право користування іншим житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Таким чином суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя, оскільки майно, набуте громадянами у порядку приватизації, є їх власністю і не може вважатись майном, нажитим подружжям за час шлюбу в розумінні ст. 22 КпШС України, оскільки не породжує виникнення права власності на це майно членів їх сім'ї, які не мали право на приватизацію житла.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 09 червня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підставі для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 <nau://ukr/1618-15|st332> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтака Віктор Ярославович, про визнання права власності на частку у майні, набутого за час шлюбу та визнання договору дарування недійсним залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Н.А. Горелкіна

П.О. Гвоздик