Справа № 368/1126/15-ц
Провадження № 2-о/368/50/15
Рішення

іменем України

"30" грудня 2015 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Закаблука О.В.

При секретарі судового засідання Широкоступ К.М.

Народних засідателів - Осадчий В.М.

ОСОБА_1

Заявника - ОСОБА_2

Представника заявника - ОСОБА_3

Представників заінтересованих осіб ОСОБА_4

ОСОБА_5

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа, - виконавчий комітет Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області як орган опіки та піклування психоневрологічний інтернат с. Стави Кагарлицького району Київської області, про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опіки, суд, -

В С Т А Н О В И В :

16.06.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_2, заінтересовані особи, - виконавчий комітет Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області як орган опіки та піклування, психоневрологічний інтернат с. Стави Кагарлицького району Київської області, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, в якій заявник просить суд винести рішення, яким:

- визнати недієздатною громадянку України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, з моменту набрання рішенням суду законної сили;

- встановити опіку над громадянкою України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 і та призначити їй опікуна громадянку України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія СМ №614701 виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 10.03.2004 р., що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4;

- витребувати з психоневрологічного інтернату с. Стави Кагарлицького району Київської області копію паспорту ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- призначити судово-психіатричну експертизу для з'ясування психічного стану ОСОБА_6, щодо здатності усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

При призначенні експертизи на вирішення експертів поставити наступні питання:

- чи страждає ОСОБА_6 на психічну хворобу?

- якщо ОСОБА_6 страждає на психічну хворобу, то чи здатна вона усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними?

- якщо ОСОБА_6 страждає на психічну хворобу, то чи є така хвороба за своїм характером хронічною та стійкою?

Проведення експертизи доручити Київській обласній психіатричній лікарні № 1 в с. Глеваха Київської області.

22.06.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 вимоги, викладені в заяві, підтримала, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині заяви.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 вимоги, викладені в заяві, підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині заяви.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи, - виконавчого комітету Ліщинської сільської ради як органу опіки та піклування ОСОБА_5 вимоги, викладені в заяві, підтримав частково, не заперечував проти визнання ОСОБА_6 недієздатною, проте, заперечував проти призначення її опікуном ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Він є головою села Ліщинка Кагарлицького району Київської області, окрім того, тривалий час, майже все своє життя, живе в даному селі.

ОСОБА_6 також знає досить тривалий час. Знає, що вона з дитинства хворіє на хворобу, в зв»язку з чим перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ.

Коли ще були живі її близькі родичі, вони за нею наглядали, коли родичі померли, ОСОБА_6 почала проживати сама.

Під час самостійного проживання вона за собою доглядати самостійно не могла, тому їй сільською радою був призначений соціальний працівник, який наглядав за ОСОБА_6

Проте, після того, як ОСОБА_6 влаштувала пожежу в будинку, в якому проживала, внаслідок чого в будинку стало не можливо проживати, він спочатку влаштував ОСОБА_6 тимчасово в лікарню Кагарлицької ЦРЛ, а потім згодом, з допомогою Кагарлицької районної державної адміністрації влаштував ОСОБА_6 в психоневрологічний інтернат с. Стави Кагарлицького району Київської області, де вона на даний час і перебуває.

Зазначає, що близьких родичів у ОСОБА_6 немає, що ж стосується заявниці ОСОБА_2, то вона йому, як голові села висловлювала свою думку про те, що вона не буде доглядати за ОСОБА_6, хай за нею доглядає сільська рада.

ОСОБА_2 ніколи не доглядала за ОСОБА_6, ніколи не допомагала їй в побуті, та й взагалі не турбувалася про ОСОБА_6

На його думку, ОСОБА_2 просто хоче отримувати пенсію на ОСОБА_6, окрім того, на його думку, хоче отримати пай, яким володіє ОСОБА_6

У ОСОБА_2 в самої немає свого житла, в зв»язку з чим часто змінює місце проживання, а тому він не розуміє, яким чином ОСОБА_2 буде здійснювати нагляд за ОСОБА_6

В судовому засіданні представник заінтересованої особи, - психоневрологічного інтернату с. Стави Кагарлицького району Київської області ОСОБА_7 в судовому засіданні вимоги, викладені в заяві, підтримав частково, не заперечував проти визнання ОСОБА_6 недієздатною, проте, заперечував проти призначення її опікуном ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Він є директором психоневрологічного інтернату с. Стави Кагарлицького району Київської області, тому особа ОСОБА_6 йому відома, так як вона на даний час перебуває в установі, яку він очолює.

ОСОБА_6 надійшла до інтернату фактично не доглянута, на даний час вона почуває себе добре, в неї є коли своїх знайомих, скарг на перебування в інтернаті не висловлює, спроб покинути інтернат не було.

За той час, відколи ОСОБА_6 перебуває в інтернаті, до неї ніхто не приходив із рідні, по документах він знає, що близьких родичів у неї немає.

Що ж стосується заявника ОСОБА_2, то перший раз він її побачив в залі судового засідання, тому категорично заперечує проти призначення її опікуном над ОСОБА_6

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог, викладених в заяві, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права.

Отже, що стосується визнання ОСОБА_6 недієздатною, то дану вимогу слід задовольнити, з огляду на наступне.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 326 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, - за місцезнаходженням цього закладу.

Так як особа, відносно якої вирішується питання щодо визнання її недієздатною, а саме, -ОСОБА_6, на даний час зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, та на даний час фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, - по місцю розташування психоневрологічного інтернату в с. Стави Кагарлицького району Київської області, то дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду, як суду загальної юрисдикції першої інстанції.

Фактичні обставини справи.

Заявником по даній справі є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженка с. Халча Кагарлицького району Київської області, паспорт серії СМ 614701, виданий 10 березня 2004 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, фактично проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 (Ліщинська), вул.. Степова, 59.

Вона є племінницею особи, відносно якої вирішується питання про визнання недієздатною, - ОСОБА_6.

Згідно ч. 1 ст. 237 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подана членами її сім»ї, органом опіки та піклування, наркологічним або психіатричним закладом.

Слід зазначити, що до членів сім»ї фізичної особи відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України належать особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Це, зокрема, чоловік (жінка), діти, батьки, непрацездатні особи, які перебувають на утриманні, інші родичі, які проживають з даною особою і ведуть спільне господарство, як зазначено в ст. 64 ЖК України.

Крім того, слід зазначити, що до близьких родичів, які можуть подати заяву про визнання фізичної особи недієздатною відносяться особи, пов»язані між собою походженням одного від другого або спільним походженням від одного предка.

Відповідно, враховуючи ту обставину, що заявник ОСОБА_2 та особа, відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, - ОСОБА_6 , є племінницею та тіткою, заявник ОСОБА_2 є правомірним заявником в розумінні ч. 1 ст. 237 ЦПК України.

Що стосується особи, відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, то такою особою є громадянка України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженка село Ліщинка Кагарлицького району Київської області, паспорт серії СМ 5565444, виданий 06 серпня 2003 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11.

Суд, в дотримання ч. 1 ст. 239 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров»я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово психіатричну експертизу, на підставі ухвали, ( а.с., 29 31), ухвалою призначив по справі 09.07.2015 року судово психіатричну експертизу, по результатах якої отримав висновок судово психіатричного експерта № 227ц, ( а.с., 36 - 37), в якій зазначено наступне:

анамнез життя та хвороби: спадкової обтяженості психічними хворобами не виявлено. З раннього дитинства відставала у розвитку від однолітків, ніде не навчалася, професії не придбала, матір померла, доглядалася сестрою, яка померла наприкінці 2011 року, після чого під експертна була направлена до психоневрологічного інтернату.

психічний стан: свідомість збережена. Назвала свої ім'я, прізвище, але не знає свого віку, року народження, назви лікарні, куди приїхала, цілі приїзду. Не здатна осмислити сенсу експертизи, що проводиться. Не знає країни, в якій проживає. Мова малорозбірлива. Не знає розміру своєї пенсії. Міміка, емоції малодиференційовані. Не орієнтується в елементарних життєвих поняттях, ситуаціях. Інтелект, пам'ять суттєво недорозвинуті, критичні здібності фактично відсутні.

неврологічний стан: зіниці однакові, фотореакції збережені. Асиметрія носо-губних складок. Сухожильні рефлекси рівномірні.

соматичний стан: без ознак виражених хворобливих станів з боку внутрішніх органів на період огляду.

Обґрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені та виявлені при дослідженні об»єктів експертизи:

ОСОБА_6 з раннього дитинства відставала у розвитку від однолітків, не засвоїла ніяких загальноосвітніх знань, не набула ніякої професії, олігофренія в ступеню імбецильності діагностувалася їй вже давно, з 1980 року вона перебуває із цим діагнозом на обліку у психіатра, в 1989 році надана 1 група інвалідності по даному захворюванню з дитинства довічно. Хвора дезадаптована в соціумі та побуті, потребує стороннього догляду.

Під час проведеного обстеження у під експертної виявлені торпідність мислення, психічних реакцій взагалі, крайня примітивність та конкретність суджень, нездатність до встановлення причинно наслідкових зв»язків між предметами і явищами, нерозвиненість понятійного мислення, відмічається загальне недорозвинення інтелекту пам»яті, функцій уваги, зрідненість словникового запасу, нездатність до критичної оцінки свого стану, поведінки, що відповідає розумовій відсталості на рівні імбецильності.

ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання помірну розумову відсталість (МКХ 10; F 71) у формі олігофренії в ступеню імбецильності, тому вона за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Вищевказаний висновок є належною та допустимою, обґрунтованою підставою для суду для визнання ОСОБА_6 недієздатною з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Отже, одним із факторів, що впливають на дієздатність фізичної особи, є стан її психіки.

У відповідності до ч. 1 ст. 39 ЦК України розширено перелік підстав, внаслідок яких фізична особа, не здатна розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, може бути визнана недієздатною і зазначено, що для визнання фізичної особи недієздатною необхідний хронічний, стійкий психічний розлад.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною визначається ЦПК України.

Встановлення хронічної хвороби, недоумства, іншого важкого захворювання, що спричинили стійкий розлад психіки, згідно законодавства, зокрема ЦПК України, належать до компетенції відповідних медичних закладів, тому ст. 258 ЦПК України передбачає, що суддя в порядку підготовки справи до розгляду за наявності достатніх даних про психічну хворобу або недоумство особи призначає для визначення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним від 28 березня 1972 р. (зі змінами від 29 листопада 1974 р., від 24 квітня 1981 р., від 30 березня 1984 р., від 25 грудня 1992 р. і від 25 травня 1998 р.) зазначено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров'я, виписки з історії хвороби й інші документи, видані лікувально - профілактичними установами.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим. Суд оцінює висновок експерта поряд з іншими доказами за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом. Незгода суду з висновком експерта повинна бути ним вмотивована в рішенні або ухвалі (ч. 5 ст. 60 ЦПК).

Відповідно, зглядаючись на обставини справи, встановлені в судовому засіданні, тобто, на обсяг та якість доказів, суд позитивно сприймає висновок експерта, який міститься в матеріалах справи.

Згідно ч. 2 ст. 39 ЦК України порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 40 Цивільного кодексу України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сули рішенням суду про це.

Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Отже, що стосується відмови у призначенні опікуном ОСОБА_2, то дане рішення суд обґрунтовує наступним.

Як встановлено судом, заявник ОСОБА_2 не опікується ОСОБА_6, не займається її лікуванням, не возить на обстеження та лікування, не надає матеріальну та фінансову допомогу, окрім того, з 2011 року ОСОБА_6 постійно перебуває, та, відповідно, проживає в психоневрологічному інтернаті с. Стави Кагарлицького району Київської області.

Вищевказані факти судом в судовому засіданні встановлені з пояснень представників заінтересованих осіб, - ОСОБА_5, сільського голови, та ОСОБА_4, директора психоневрологічного диспансеру.

Згідно ч. 1 ст. 41 Цивільного кодексу України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ч. 1 ст. 241 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Згідно ч. 2 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч. 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника.

Проте, суд ставить під сумнів можливість ОСОБА_2 виконувати обов»язки опікуна ще й з огляду на ту обставину, що згідно довідки № 445, яка видана 26.11.2015 року Поліклінікою Кагарлицької ЦРЛ, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_13, перебуває на «Д» обліку в психіатричному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ з 2005 року, діагноз: легка розумова відсталість в ступеню вираженої дебільності резидуально органічного ґенезу, з відсутністю соціальної та трудової адаптації.

Є інвалідом 2 ої групи довічно.

Саме відсутність у заявника ОСОБА_2 соціальної та трудової адаптації ставить під сумнів здійснювати опіку над іншої особою, що і є підставою для відмови в задоволенні вимоги в частині призначення її опікуном над ОСОБА_6.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним від 28 березня 1972 р. (зі змінами від 29 листопада 1974 р., від 24 квітня 1981 р., від 30 березня 1984 р., від 25 грудня 1992 р. і від 25 травня 1998 р.), ст.ст. 39, 40, 41, 63 Цивільного кодексу України ст.ст. 215, 218, 236, 237, 241 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа, - виконавчий комітет Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області як орган опіки та піклування психоневрологічний інтернат с. Стави Кагарлицького району Київської області, про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опіки, - задовольнити частково.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_14, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_15, паспорт серії СМ 556444, виданий 06 серпня 2003 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, визнати недієздатною.

В решті заяви відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст.223 ЦПК України.

Суддя: Закаблук О.В.

Народні засідателі: Осадчий В.М.

ОСОБА_1