№ 2/328/773/15
28 серпня 2015 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді: Погрібної О.М., при секретарі: Мацинській О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, де зазначає, що в березні 2014 року він, як власник автомобіля ВАЗ - 2106 державний номер АР 5523АК, 1979 року випуску, надав вищевказаний транспортний засіб у тимчасове користування на декілька місяців доньці ОСОБА_3 та зятю ОСОБА_2. Після цього, незважаючи на його неодноразові прохання повернути вказаний автомобіль, відповідачі до теперішнього часу автомобіль так і не повернули, на зв'язок не виходять, зустрічі з ним всіляко намагаються уникати. З метою врегулювання справи у досудовому порядку, 05.05.2015 року, він письмово звернувся до відповідачів із листом, в якому вимагав повернути йому вказаний транспортний засіб, разом із оригіналом свідоцтва про його реєстрацію, яке надає право на його керування, протягом 3-х днів, після отримання листа. У звязку з тим, що відповідачами у вказаний строк автомобіль повернуто не було, 28.05.2015 року він з цього приводу звернувся до правоохоронних органів, однак згідно до висновку ДІМ СДІМ Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області капітана міліції ОСОБА_4 від 30.05.2015 року (далі - Висновок), в діях гр. ОСОБА_3 та її чоловіка гр. ОСОБА_2 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, але разом з тим, в обставинах, які склалися між гр. ОСОБА_1 та родиною ОСОБА_2 вбачаються неврегульовані громадсько-правові відносини, котрі вирішуються в цивільному порядку. Як вбачається з Висновку, опитані міліціонерами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згодні на повернення належного йому автомобіля (разом із відповідними документами) за умови, якщо він відшкодує витрачені ними грошові кошти на ремонт автомобіля, при тому, що згоду на будь-який ремонт належного йому транспортного засобу він не надавав. Крім того, він передавав відповідачам належний йому автомобіль у справному стані. Тому вважає, що такі дії відповідачів є неправомірними, оскільки позбавляють його права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав та просить суд: витребувати від відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь автомобіль ВАЗ - 2106 державний номер АР 5523АК, 1979 року випуску та оригінал свідоцтва про реєстрацію вказаного автомобіля, та стягнути з відповідачів сплачений ним судовий збір у розмірі 243,60 грн.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заяв про розгляд справи за їх відсутності, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги, щодо витребування від відповідачів на користь позивача транспортного засобу, оригіналу свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Так, згідно зі ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Вказаний автомобіль, разом з технічним паспортом, в березні 2014 року позивач надав у тимчасове користування доньці ОСОБА_3 та зятю ОСОБА_2. Після цього, незважаючи на неодноразові вимоги позивача повернути вказаний автомобіль, відповідачі автомобіль не повернули, мотивуючи тим, що позивачу необхідно відшкодувати витрачені ними на ремонт вказаного автомобіля кошти.
У травні 2015 року на вимогу позивача повернути належний йому автомобіль, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повертати автомобіль відмовилися.
При зверненні позивача із заявою до правоохоронних органів щодо неповернення його донькою ОСОБА_3 та зятем ОСОБА_2 належного йому автомобіля ВАЗ - 2106 державний номер АР 5523АК, згідно висновку ДІМ СДІМ Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області капітана міліції ОСОБА_4 від 30.05.2015 року «… в діях гр. ОСОБА_3 та її чоловіка гр. ОСОБА_2 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, але разом з тим, в обставинах, які склалися між гр. ОСОБА_1 та родиною ОСОБА_2 вбачаються неврегульовані громадсько-правові відносини, котрі вирішуються в цивільному порядку».
Таким чином, із викладеного вбачається, що автомобіль ВАЗ - 2106 державний номер АР 5523АК, 1979 року випуску належить на праві власності ОСОБА_1, який обмежений у праві користування та розпорядження ним.
Судом встановлено, що позивач передав відповідачам вказаний автомобіль безоплатно, в тимчасове користування, за умови повернення транспортного засобу при першій вимозі. При цьому в письмовому порядку ніяких угод, договорів між сторонами не укладалось. Інших домовленостей між сторонами не було. Факт знаходження у їхньому володінні належного ОСОБА_6 автомобіля ВАЗ - 2106 державний номер АР 5523АК, 1979 року випуску відповідачами не оспорюється.
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не протирічать Закону.
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності з вимогами ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Володіння річчю - це фактичне утримання речі у себе.
За положеннями ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначений спосіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння. Позивачем за таким позовом може бути неволодіючий власник або особа, у якої майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою - титулом. Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача тощо).
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.
Судом встановлено, що відповідачі користуються автомобілем ВАЗ - 2106 державний номер АР 5523АК, 1979 року випуску, власником якого є позивач ОСОБА_1, без відповідної правової підстави, тобто незаконно, чим порушують майнові права позивача.
Згідно ч.1,2 п.2 ч.3 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно до матеріалів справи, відповідачами автомобіль ВАЗ - 2106 державний номер АР 5523АК, 1979 року випуску, був відремонтований, та, умовою повернення вказаного автомобіля власнику - ОСОБА_1, відповідачі ставлять відшкодування позивачем витрачені ними на ремонт вказаного автомобіля кошти.
Відповідно до ст. 778 ЦК України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.
Таким чином, згода власника на поліпшення майна є необхідною умовою відшкодування вартості витрат.
Суду не надано будь-яких доказів отримання згоди позивача на ремонт належного йому автомобіля ВАЗ - 2106 державний номер АР 5523АК, що передавався у користування відповідачам.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ст. ст. 316, 317, 321, 386, 387 ЦК України, керуючись ст. ст.15, 60, 88, 213-215, 224 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити в повному обсязі.
Витребувати від ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та передати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, автомобіль ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1, 1979 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САА 049270 від 09.09.2009 року, а також оригінал свідоцтва про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на відшкодування сплаченого судового збору 121 (сто двадцять одну) гривню 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на відшкодування сплаченого судового збору (121 сто двадцять одну) гривню 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 01 вересня 2015 року.

Суддя: