АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2304/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Муляр В.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І. Гончар Н. І. , Ювшина В. І. Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінову О. І.

за участю:

представника позивача Мацієвського О.М.

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Електромонтаж» на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 23 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Електромонтаж» до ОСОБА_8 про витребування майна від добросовісного набувача, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ПАТ «Електромонтаж» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Ватутінського міського суду від 11 грудня 2009 року за ОСОБА_9 визнано право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, у складі: контори «А» площею 54,6 кв.м., складу «В» площею 84,4 кв.м. та гаража «Б1» площею 45,4 кв.м.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2014 року вказане рішення було скасоване та встановлено, що спірне нерухоме майно увійшло до складу майна, яке було приватизоване на підставі договору купівлі-продажу від 30 листопада 1993 року № 33 ПАТ «Електромонтаж» (на той час - орендне підприємство «Електромонтаж»). Підприємство нікому вказане майно не відчужувало, однак реєстрацію права власності не проводило.

Під час розгляду апеляційної скарги на вказане рішення суду, стало відомо, що ОСОБА_9 за договором дарування від 19.02.2010 року відчужив спірне майно на користь дочки ОСОБА_8

Позивач вважає, що такими діями порушено його права як власника нерухомого майна, набутого у законному порядку за договором купівлі-продажу під час приватизації, тому просив суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, витребувати від добросовісного набувача ОСОБА_8 зазначене нерухоме майно; вказати в судовому рішенні, що воно є підставою для скасування реєстрації права власності за ОСОБА_8 на нерухоме майно, та реєстрації права власності за ПАТ «Електромонтаж» на нерухоме майно.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 23 липня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Електромонтаж» оскаржило його в апеляційному порядку, та посилаючись на його невідповідність нормам матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що за договором купівлі-продажу державного майна №33 від 30.11.1993 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву продало, а Організація орендарів орендного підприємства «Електромонтаж-І» купила державне майно цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Електромонтаж-І». Майно підприємства включає всі активи і пасиви, інвентар, обладнання, устаткування та інше майно згідно з протоколом інвентаризації, який додається до цього Договору (а.с. 18-21). Вказаний протокол інвентаризації в матеріалах справи відсутній.

ПАТ «Електромонтаж» є правонаступником орендного ордена Трудового Червоного Прапора підприємства «Електромонтаж-1» (а.с. 15).

Відповідно до Переліку нерухомого майна, яке приватизоване у складі цілісного майнового комплексу згідно з договором купівлі-продажу від 13.11.1993 року №33 до організації орендарів ОП «Електромонтаж-1» перейшов, зокрема, склад участку з огорожею і воротами по АДРЕСА_1, залишковою вартістю на момент оцінки 0 карбованців (а.с. 24).

Позивач просить витребувати із володіння відповідачки ОСОБА_8 нежитлові приміщення по АДРЕСА_1, у складі: контора літ. «А» площею 54,6 кв.м., склад літ. «Б», площею 84,4 кв.м., гараж літ. «Б1» площею 45,4 кв.м., які належать їй на підставі договору дарування комплексу нежитлових будівель і споруд від 19.02.2010 року (а.с. 57-59).

Відповідно до ст. 387-388 ЦПК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Враховуючи наведене, при вирішенні даного спору, суду потрібно встановити, чи є позивач власником спірного майна.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не надано доказів належності йому вказаних будівель, оскільки за договором купівлі-продажу державного майна №33 від 30.11.1993 року у власність позивача було передано лише склад участку з огорожею і воротами по АДРЕСА_1.

Посилання апелянта на те, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2014 року встановлено, що спірне нерухоме майно увійшло до складу майна, яке було приватизоване на підставі договору купівлі-продажу №33 від 30.11.1993 року, є безпідставними, оскільки предметом розгляду у даній справі було визнання права власності на самочинно збудоване майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються наступні умови:

- обставина встановлена судовим рішення;

- судове рішення набрало законної сили;

- у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Особи, які не брали участь у цивільній, господарській чи адміністративній справі, в якій судом ухвалене відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цим судовим рішенням. У такому випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів. Тобто якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається. Тому не можуть мати преюдиційного значення рішення суду в тотожних за фабулою справах, але за позовом іншого позивача або за участю додаткового співвідповідача.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин.

Враховуючи наведене, преюдиційне значення можуть мати лише ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які зазначені у резолютивній частині рішення.

Щодо посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права колегія суддів зазначає наступне.

Згідно заяви голови правління ПАТ «Електромонтаж» від 21.07.2015 року, він просив провести 21.07.2015 року розгляд справи за відсутності представника позивача. Вимоги позовної заяви він підтримав та просив задовольнити позов (а.с. 122).

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що позивач просив провести лише засідання 21.07.2015 року без участі його представника. Так, позивач не міг передбачити, чи буде продовження розгляду справи в інший день, чи суд розгляне справу 21.07.2015 року.

У судовому засіданні 21.07.2015 року було оголошено перерву до 23.07.2015 року (а.с. 134-136). Однак, всупереч вимогам цивільно-процесуального законодавства, судом не було належним чином повідомлено позивача про дату, час та місце розгляду справи. Наявність заяви про розгляд справи без участі позивача не позбавляє його права бути повідомленим про дату судового засідання та результати розгляду справи.

Проте, дане порушення судом першої інстанції норм процесуального права не є підставою для скасування законного рішення суду. Відповідно до вимог ч.3 ст.309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. В даній справі зазначене порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та були предметом розгляду у суді першої та апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційну скаргу ПАТ «Електромонтаж» відхиляє, а рішення суду першої інстанції - залишає без змін.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Електромонтаж» - відхилити.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 23 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Електромонтаж» до ОСОБА_8 про витребування майна від добросовісного набувача - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :