Справа №303/3107/15-ц
Номер стат. звіту - 47
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Позивач позов мотивує тим, що він з відповідачем перебував у шлюбі з 06.09.1980 року. На сьогоднішній час рішенням суду шлюб розірвано про що в книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №05 від 13.01.2009 року. За час сумісного життя ними набуто спільне майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: м.Мукачево, вул.Індустріальна, буд. №46 кв.№42, про що свідчить копія свідоцтва про право власності серія ЯЯЯ №864532.

У відповідності до вимог ч.1 ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

ОСОБА_5 із вимогами ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом.

Також позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про зміну (збільшення) позовних вимог в якій він зазначив крім вимог, які були ним зазначені в позові також доповнив вимогою щодо виділення в натурі по ? частці квартири, розташованої за адресою м.Мукачево вул.Індустріальна, буд.№46 кв.№42 ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заявив клопотання про зменшення позовних вимог, а саме просив суд поділити спільне майно подружжя, яке є обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а саме квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить до спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить до спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов із зменшеними позовними вимогами підтримав та просив суд задоволити його пояснивши суду, що він разом із відповідачкою колишньою його дружиною отримали разом квартиру та сплачували за неї кошти, тому він хоче поділити їх майно порівну, яке є їх спільною сумісною власністю. Його дружина

тривалий час не працювала. Також пояснив, що він живе в квартирі по сьогоднішній день та після розірвання шлюбу з відповідачкою вони проживали разом в квартирі. В травні місяці 2015 року відповідач повідомила його, що вона хоче вирішити питання з квартирою, а саме почала говорити, щоб він відшкодував їй частину грошей за її половину.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов із зменшеними позовними вимогами підтримав та просив його задоволити пояснивши суду, що квартира є спільною сумісною власністю позивача та відповідача так як, вона була набута ними під час шлюбу. Відповідач ОСОБА_3 не зверталася до суду про визнання квартири її особистою власністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов із зменшеними позовними вимогами не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні пояснивши суду, що вона вїжджала в квартиру із своєю дочкою. Вона працювала до 1992 року, після розірвання шлюбу позивач говорив, що не має претензій до квартири. Також пояснила, що вони з позивачем разом заробляли, разом їздили в Угорщину. У 2007 році вона перейшла проживати до своєї дочки. У 2002 році вона з позивачем розірвали шлюб, а у 2006 році вона оформила право власності на квартиру. Вона не перешкоджала позивачу в доступі до квартири. Також зазначила, що вона в травні 2015 року дійсно звернулася до позивача, щоб вирішити питання з квартирою, а саме вона запропонувала позивачу виплатити їй компенсацію за її частку в квартирі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов із зменшеними позовними вимогами також не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні пояснивши суду, що квартира є кооперативною і згідно законодавства щодо неї встановлений інший порядок поділу. Відповідно до довідки ЖБК ОСОБА_1 кошти за квартиру не сплачував, не мав ніякого відношення до квартири і тільки зареєструвався в ній в 1995 році. Шлюб було розірвано у 2002 році, правовстановлюючі документи були виготовлені в 2006 році. Дані документи були у вільному доступі і позивач знав, що квартира передана відповідачу ОСОБА_3 в приватну власність. В 2009 році сторони зареєстрували розірвання шлюбу. З моменту реєстрації розірвання шлюбу необхідно рахувати трьох річний строк позовної давності.

Суд перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що позов із зменшеними позовними вимогами підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що 13.01.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія 1-ФМ №031724 виданого 03.05.2012 року.

Відповідно до ОСОБА_2 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвище №5 від 03.05.2012 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 06.09.1980 році було зареєстровано шлюб.

ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13268951 від 18.01.2007 року квартира №42, яка знаходиться за адресою: м.Мукачево вул.Індустріальна, буд.№46 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 у відповідності до Свідоцтва про право власності /рішення №303 МВК 19.12.2006 виданого Мукачівським УМГ.

У відповідності до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.01.2007 року квартира №42, яка знаходиться за адресою: м.Мукачево вул.Індустріальна, буд.№46 належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Відповідно до Довідки №63 від 15.11.2006 року видана члену ЖБК Молодіжний ОСОБА_3 в тім, що вона займає квартиру в ЖБК Молодіжний по вул.Індустріальна, буд.№46, кв.№42.

У відповідності до рішення Мукачівського районного місцевого суду від 09.08.2002 року справа №2-841/2002 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 /Касинець/ О.В. та ОСОБА_1 06.09.1980 року в Мукачівському міському відділі РАГСу Закарпатської області, актовий запис за №419 було розірвано.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_5 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна

довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ч.1 ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

ОСОБА_5 ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

ОСОБА_5 ч.1 ст.71 СК України, майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом.

У відповідності до ст.44 Кодексу про шлюб та сімю України шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до ст.72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

У відповідності до а.3 п.15 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) (2947-14 ) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч.2 ст.72 СК).

Також в судовому засіданні встановлено, що позивачем ОСОБА_1 не було пропущено строк позовної давності звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки, як зазначив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та підтвердила і сама відповідач ОСОБА_3, спір відносно права власності на квартиру в них виник в травні місяці 2015 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов із зменшеними позовними вимогами підлягає до задоволення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні квартира №42, яка знаходиться за адресою: м.Мукачево, вул. Індустріальна, буд.№46, була набута під час шлюбу, який було припинено між сторонами 13.01.2009 року тобто з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Керуючись ст.ст. 57, 60, 69-71 СК України та ст.ст. 3, 10, 11, 60-66, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 із зменшеними позовними вимогами - задоволити.

Поділити спільне майно подружжя, яке є обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а саме квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить до спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить до спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір