Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
при секретарі судового засідання Ємельяненко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просять визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстрації за вказаною адресою.
В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. За їх згодою у вищезазначеній квартирі у 2004 році було зареєстровано місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 - ОСОБА_3. Однак фактично відповідач не мешкає за своїм місцем реєстрації, ніколи не вселялася до спірної квартири. Комунальні послуги відповідач не сплачує, в квартирі не проживає та не з'являється, однак до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знялась, чим здійснює позивачам перешкоди у користуванні майном.
У судове засідання ОСОБА_1, ОСОБА_2 не з'явились, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, ОСОБА_2 зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку.
У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 21.07.2004 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1
Згідно довідки дільниці № 22 КП "Жилкомсервіс" № 4765 від 28.11.2014 року за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано місце проживання ОСОБА_3.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні 21.01.2015 року пояснив, що з 2002 року проживає у АДРЕСА_2, та є сусідом позивачів. ОСОБА_3 у спірній квартирі ніколи не проживала, у квартирі № 40 проживають позивачі та їх син ОСОБА_5.
Допитана у судовому засіданні 09.02.2015 року свідок ОСОБА_6 повідомила, що вона є бабусею ОСОБА_3, онука разом з матір'ю у 2003 році виїхала за кордон до Португалії. У квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована у 2004 році за місцем реєстрації її батька ОСОБА_1, оскільки на той час онука була неповнолітньою. Однак у спірній квартирі вона ніколи не проживала та фактично не вселялася за вказаною адресою.
Відносно звернення відповідача з заявами про перешкоджання їй у користуванні житлом, Комінтернівським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області повідомлено, що ОСОБА_3 з будь-якими заявами та повідомленнями в період з 01.01.2007 року по теперішній час до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області не зверталась.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Статтею 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1
Відносно вимог про зняття з реєстрації, то згідно приписів ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя С. О. Ященко