Справа № 755/2011/15-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гончарука В. П.

при секретарі Красновій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1477/14 від 15 жовтня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міст Києва надійшла заява представника ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1477/14 від 15 жовтня 2014 року за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1про стягнення заборгованості. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що при розгляді справи третейським судом було порушено вимоги ст.ст. 16-19 Закону України «Про третейські суди», а саме третейським судом вирішено справу, яка не підсудна третейському суду оскільки стосується захисту прав споживачів, суд не вірно застосовано положення ст. 15 ЦПК України. Тому просила зазначене рішення скасувати.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_2 не з'явилась, направила до суду заяву про слухання справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник ПАТ «Укрсоцбанку»подала суду заяву про слухання справи за її відсутності, в задоволенні вимог просила відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, на підставі якого позов ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" суми заборгованості за договором кредиту у розмірі 1 226 700 гривень 88 копійок та третейський збір у розмірі 12 667 гривень.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржено стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

- справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

- рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішенні питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішенні питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

- третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

- склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

- третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні підстави для скасування рішення третейського суду передбачені ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України, яка набрала чинності з 01 березня 2011 року.

Як вбачається з п.п. 6 кредитного договору укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк»та ОСОБА_3 сторони погодились, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцевим В.М. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Таким чином, при підписанні кредитного договору сторони узгодили порядок вирішення спорів, в тому числі й порядок призначення складу суду. Й спір розглянуто обраним сторонами третейським суддею.

Згідно ст. 52 Регламенту Постійно діючого Третейського Суду при Асоціації українських банків документи та інші письмові матеріали направляються за останнім відомим місцем проживання фізичної особи чи за юридичною адресою або місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів адресатові, та вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено.

Не можуть бути прийняті судом й посилання заявника на те, що справа не підлягала розгляду в третейському суді оскільки пов'язана із захистом прав відповідачів, як споживачів банківських послуг з огляду на те, що п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди»міститься обмеження щодо компетенції третейського суду у справах у спорах щодо захисту прав споживачів. Тобто, при наявності між сторонами третейського застереження, громадяни -споживачі, які вважають свої права споживача порушеними, мають право, відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про третейські суди», звернутися за розглядом позову до третейського суду. У всю чергу, якщо третейський суд прийде до висновку, що спір стосується захисту прав споживачів, цей спір не підлягає розгляду у третейському суді, позивач може звернутися до суду загальної юрисдикції.

Згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач -фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем при зверненні до третейського суду був ПАТ «Укрсоцбанк», який звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості, а не фізична особа -споживач, норми Закону України «Про захист прав споживачів»в даному випадку застосуванню не підлягали.

На підставі викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1477/14 від 15 жовтня 2014 року за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є не обґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 51 , 56 Закону України «Про третейські суди», ст. ст. 10, 11, 58, 60, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 217, 218, 294, 389-4, 389-6 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1477/14 від 15 жовтня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -відмовити.

Ухвала суду про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні може бути оскаржена у порядку, визначеному цим Кодексом для оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я