Справа № 358/1418/14 Головуючий у І інстанції Тітов М.Б.
Провадження № 22-ц/780/1981/15 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 29 18.08.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Коцюрби О.П., Іванової І.В.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 23 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,посилаючись на те, що 22 жовтня 2010 року близько 23.00 години він йшов по тротуару по вулиці Бальзака, 1-3, і потім переходив дорогу на протилежний бік. В цей момент сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водієм ОСОБА_2 який керував автомобілем марки «Шкода», було скоєно на нього наїзд, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 30 жовтня 2010 року. Позивач зазначав, що від отриманих травм він стаціонарно лікувався: від 23.10.2010 року до 10.11.2010 року в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, що підтверджується копією Епікризу №2784 від 10.11.2010 року; від 10.11.2010 року до 02.12.2010 року, від 18.01.2011 року до 26.01.2011 року, та від 17.01.2012 до 24.01.2012 в Київській обласній клінічній лікарні, що підтверджується копіями виписок із медичної картки №105050/1906 від 02.12.2010 року, № 303377/142 від 26.01.2011 року та №308702/124 від 24.01.2012 року.

На придбання ліків він витратив 20467 грн. 51 коп., що підтверджується інформацією Київської обласної клінічної лікарні та довідками про вартість ліків і медичних препаратів, наданих ТОВ «Шанс ЛТД», ТОВ «Інмайтерс», ТОВ «Екомед», ФОП ОСОБА_4

Після закінчення лікування в умовах стаціонару йому 16.02.2012 року Миронівська міжрайонна МСЕК тимчасово встановила другу групу інвалідності від 01.03.2012 року до 01.03 2013 року, що підтверджується копією довідки серії КИО-1 № 346575 від 16.02.2012 року. Також позивач в своєму позові зазначав, що йому завдано моральну шкоду внаслідок каліцтва, яке виникло в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, яким керував відповідач. Моральна шкода полягала в тому, що він в результаті наїзду автомобілем зазнав сильного фізичного болю, який не залишав його більше трьох місяців, і через нанесені йому травми був змушений періодично звертатися за медичною допомогою для проведення операцій з відновлення травмованих ніг. Через нанесені травми він не може продовжувати своє активне дозвілля (грати в футбол), що завдає йому сильних душевних страждань. Також він втратив роботу і був змушений в такому тяжкому стані шукати кошти на лікування, просити матеріальної допомоги в сторонніх осіб, що принижувало його гідність. Протягом двох років через інвалідність не міг знайти роботу зі спеціально облаштованими умовами відповідно до висновку МСЕК, що значно вплинуло на його матеріальний стан, через що він змушений був обмежити витрати на самозабезпечення і втратив стосунки з друзями. З урахуванням зазначених обставин оцінив моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Враховуючи вищенаведене, просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на його користь 5387 грн. 69 коп. витрат. понесених на придбання ліків та 20000 грн. за заподіяну моральну шкоду.

Після уточнення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його (позивача) користь 20467 грн. 51 коп. витрат, понесених на придбання ліків та 20000 грн. за заподіяну моральну шкоду.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 23 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 6987 грн. витрат на лікування, 8000 грн за заподіяну моральну шкоду та 776 грн. 22 коп. витрат, понесених на оплату правової допомоги адвоката, а всього - 15763 (п'ятнадцять тисяч сімсот шістдесят три) гривні 22 коп. та витрати на судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2010 року близько 23 години 00 хвилин водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ШКОДА ОКТАВІЯ» (державний номерний знак НОМЕР_1) та рухаючись по вулиці Бальзака в місті Києві скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 тримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого скалкового перелому середньої третини діалізів кісток правої гомілки, забійної рани правого вуха та садна обличчя, що підтверджується копією акту судово-медичного дослідження №2088/Е від 18 січня 2011 року.

За результатами проведеної перевірки по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 20 січня 2011 року старшим слідчим СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 внаслідок ДТП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ст.286 КК України. З копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та копії висновку спеціаліста №188ат від 24.12.2010 року вбачається, що в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ШКОДА ОКТАВ1Я» (д.н.з. НОМЕР_1) ОСОБА_2 невідповідностей вимогам пунктів 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору не вбачається. В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3 шляхом застосування екстреного гальмування.

Крім того, слідчий прийшов до висновку, що головною причиною виникнення ДТП були необачні дії самого пішохода ОСОБА_3 на проїзній частині, які протирічать п.4.14. підпункти «а», «б» Правил дорожнього руху України. На відрізку, де сталася дорожньо-транспортна пригода, пішохід ОСОБА_3, як учасник дорожнього руху, мав перед виходом впевнитись у відсутності транспортних засобів і не вибігати на проїзну частину. Водій транспортного засобу ОСОБА_2, при умові виконання вимог Правил дорожнього руху України, вправі був розраховувати, що пішохід, на даному відрізку місцевості буде відсутній і він без перешкод може проїхати по даному відрізку дороги. Порушення пішоходом ОСОБА_3 вищевказаних Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками, тобто в діях водія ОСОБА_2 відсутній склад злочину, передбачений ст.286 ч.2 КК України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи ступінь вини потерпілого ОСОБА_3, який перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, порушив п.п.4.14. підпункти «а», «б» Правил дорожнього руху, що привело до наїзду на нього автомобілем, яким керував відповідач ОСОБА_2, суд вважав за необхідне визначити до відшкодування потерпілому 40% заподіяної моральної шкоди та витрат на придбання ліків.

Однак з таким висновком колегія суддів не може погодитися.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Згідно з ч.1 ст.1187 цього Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За положеннями ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, при вирішенні спору про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст.1166 ЦК України).

Виходячи зі змісту норм ст.ст.57-66 ЦПК України вина особи у завданні майнової та моральної шкоди може бути доведена будь-якими доказами.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд першої інстанції в порушення ст.214 ЦПК України обставин щодо зазначеної ДТП належним чином не перевірив, не врахував, що за відсутності належних доказів вини ОСОБА_2 посилання позивача на вину останнього та заперечення відповідача щодо цього підлягають перевірці судом на загальних підставах, та дійшов передчасного висновку про доведеність вини відповідача у ДТП, оскільки висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 23 січня 2015 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2судові витрати в сумі 121 грн. 80 коп.

Рішення апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Коцюрба О.П.

Іванова І.В.