Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 41 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів : Жигановської О.С., Зарицької Г.В.

при секретарі

судового засідання : Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ПАТ «Галичфарм» до ПП «Редакція газети «Пульс», ОСОБА_2 про захист ділової репутації юридичної особи та про зобов'язання спростувати інформацію

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації ПАТ «Галичфарм» інформацію розміщену 17 квітня 2014 року в газеті «Пульс» НОМЕР_1 в статті ОСОБА_3 «ІНФОРМАЦІЯ_1» та зобов'язати ОСОБА_2 та ПАТ «Редакція газети «Пульс» - спростувати недостовірну інформацію, щодо відсутності клінічних досліджень лікарського засобу L-лізину есцинат, виробництва ПАТ «Галичфарм».

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2014 року позов ПАТ «Галичфарм» задоволено повністю.

Визнано інформацію поширену ОСОБА_2 у квітні 2014 року на зустрічі з провідними спеціалістами всіх напрямків медичної галузі Житомирської області та головними позаштатними спеціалістами ДОЗ Житомирської ОДА, яка опублікована ПП «Редакція газети «Пульс» 17 квітня 2014 року в НОМЕР_1 про те, що лікарський засіб L-лізину есцинат, який виробляє ПАТ «Галичфарм», не проходив клінічних досліджень недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації ПАТ «Галичфарм».

Зобов'язано ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію стосовно лікарського засобу L-лізину есцинат, виробництва ПАТ «Галичфарм» шляхом повідомлення в публічному виступі перед провідними спеціалістами всіх напрямків медичної галузі Житомирської області та головними позаштатними спеціалістами ДОЗ Житомирської ОДА, що відбудеться найближчим часом інформації про те, що лікарський засіб L-лізину есцинат, який виробляє ПАТ «Галичфарм» пройшов клінічні дослідження.

Зобов'язано ПП «Редакція газети «Пульс» спростувати поширену ним недостовірну інформацію стосовно лікарського засобу L-лізину есцинат, виробництва ПАТ «Галичфарм», шляхом опублікування в газеті «Пульс» протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням законної сили резолютивної частини рішення суду.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом неповно та неправильно досліджено докази у справі. При цьому зазначає, що ним дійсно в зазначеній публікації було зазначено, що препарат «L-лізину есцинат», однієї із вітчизняних фармацевтичних компаній, не проходив клінічних досліджень. Проте ним малось на увазі не ті дослідження, які включені до реєстраційного досьє препарату, а дані після реєстраційних клінічних досліджень, які проводяться з метою включення медичного препарату до Державного формуляра лікарських засобів. Вважає, що жодних порушень ділової репутації юридичної особи з його сторони не було.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Проте, в даному випадку ухвалене судом першої інстанції у справі рішення не відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Судом встановлено, що ПП «Редакція газети «Пульс» 17 квітня 2014 року в газеті «Пульс» НОМЕР_1, опублікувало статтю «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якій автор ОСОБА_3 коментує виступ Голови центрального формулярного комітету МОЗ України професора ОСОБА_2 під час обговорення шостого випуску Державного формуляра лікарських засобів з провідними спеціалістами всіх напрямків медичної галузі Житомирської області та головними позаштатними спеціалістами ДОЗ Житомирської ОДА.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Галичфарм», суд першої інстанції виходив з того, що викладені у статті відомості в їх сукупності мають негативний характер, не відповідають дійсності, а відтак посягають на ділову репутацію позивача, ставлять під сумнів безпечність та якість лікарських засобів, що виробляються і тому підлягають спростуванню.

Проте, такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За змістом ст.ст. 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових обов'язків), вважається юридична особа, у якій вона працює.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що Відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов'язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з'ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона.

Згідно до положень ч.1 ст.33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Згідно пункту 1 Положення про Центральний формулярний комітет Міністерства охорони здоров'я, яке затверджене наказом МОЗ України 22.07.2009 року № 529 (в редакції яке діяло на час виникнення спірних правовідносин) центральний формулярний комітет МОЗ України є постійно діючим робочим органом при МОЗ України на базі ДП «Державний фармакологічний центр» МОЗ України. Роботу Центрального формулярного комітету очолює президія, а поточну діяльність очолює голова Центрального формулярного.

Із вищевказаної статті вбачається, що професор ОСОБА_2 під час зустрічі з провідними спеціалістами всіх напрямків медичної галузі Житомирської області та головними позаштатними спеціалістами ДОЗ Житомирської ОДА з приводу обговорення проекту шостого випуску Державного формуляра лікарських засобів, виступав як Голова центрального формулярного комітету Міністерства Охорони Здоров'я України. При цьому під час зустрічі останній розповідав про порядок створення державного формуляра, критерії включення лікарських засобів до нього, специфіку та проблеми очолюваного ним формулярного комітету.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем у даній справі має бути Центральний формулярний комітет Міністерства охорони здоров'я, який очолював ОСОБА_2, від імені якого він як голова комітету і зустрічався з провідними спеціалістами ДОЗ Житомирської ОДА, тобто, ОСОБА_2, як фізична особа є неналежним відповідачем за позовом ПАТ «Галичфарм». Разом з тим, клопотання про заміну неналежного відповідача позивачем не заявлялось.

Оскільки суд першої інстанції оскаржуваним рішенням вирішив питання про права та обов'язки Центрального формулярного комітету Міністерства охорони здоров'я, яке не приймала участі у справі в якості відповідача, рішення суду підлягає безумовному скасуванню, з ухваленням нового - про відмову в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову з зазначених підстав, колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості позовних вимог, оскільки це може бути зроблено під час розгляду справи з належним суб'єктним складом сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2014 року скасувати, ухваливши нове рішення.

У задоволенні позову ПАТ «Галичфарм» до ПП «Редакція газети «Пульс», ОСОБА_2 про захист ділової репутації юридичної особи та про зобов'язання спростувати інформацію відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: