Справа № 466/3098/15 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/7119/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.,

з участю ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Платинум Банк» на рішення Шевченківського районного суду м.Львова області від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Платинум Банк», з участю третьої особи т.в.о. Голови Правління ПАТ «Платинум Банк» Рожкової Катерини Вікторівни, про скасування наказу,-

в с т а н о в и л а:

27 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернулась з позовом про скасування наказу № 2 т.в.о. Голови Правління ПАТ «Платинум Банк» Рожкової К.В. від 20 лютого 2015 року «Про винесення догани». В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона працює на посаді начальника відділення №3 ПАТ «Платинум Банк» у м. Львові відділу продажів Західного регіону Управління бранч - продажів Департаменту продажів і маркетингу з 2 грудня 2013 року. Протягом трудової діяльності у даній установі вона не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному об'ємі виконувала всі свої посадові обов'язки, визначені посадовою інструкцією. 13 березня 2015 року її було ознайомлено з наказом т.в.о. Голови Правління ПАТ «Платинум Банк» Рожкової К.В. № 2 від 20 лютого 2015 року про винесення догани за грубе порушення «Політики запобігань домагань» в ПАТ «Платинум Банк», затвердженої рішенням Правління №2 від 21 січня 2014 року. Вважає даний наказ незаконним і таким, що винесений з порушенням чинного законодавства щодо порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності. Зазначає, що з даним локальним нормативним актом при прийнятті на роботу її ознайомлено не було, а тому їй невідомий зміст такого і які вимоги висуваються до керівників, а, відтак, вимагати його виконання від працівників є порушенням ст. 29 КЗпП України, яка покладає на власника або уповноважений ним орган обов'язок ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором. 28 січня 2015 року керівник служби економічної безпеки, не будучи її безпосереднім керівником, зажадав від неї пояснень стосовно розпиття алкогольних напоїв на робочому місці попереднього дня - 27 січня 2015 року, з приводу чого 28 січня 2015 року нею і було власноруч складено пояснювальну записку на його ім'я. За наслідками службового розслідування та з врахуванням її пояснень було видано наказ № 2 від 20 лютого 2015 року, який їй надано для ознайомлення лише 13 березня 2015 року. Тобто, оспорюваний наказ датовано попереднім числом, по спливу майже двох місяців з дня виявлення відповідачем будь-яких обставин, які на його думку стали підставою для винесення оспорюваного наказу. Відповідно до ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дата безпосереднього виявлення обставин, які на думку відповідача є дисциплінарним проступком, - 28 січня 2015 року, дата ознайомлення з наказом про оголошення догани - 13 березня 2015 року, тобто після спливу місяця з дня виявлення. Таким чином, оспорюваний наказ винесено з пропуском строку застосування дисциплінарного стягнення, визначеного ст.148 КЗпП. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 149 КЗпП стягнення має бути оголошено в наказі чи розпорядженні та повідомлено працівникові під розписку. Вважає, що відповідачем порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення, а це, в свою чергу, може мати наслідком визнання стягнення недійсним. Згідно з приписами ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути застосоване до працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни. Факт будь-якого домагання нею не підтверджено жодним доказом. Сварка між керівником та працівником під час обідньої перерви не може вважатися домаганням та порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку. Вказує, що до неї застосовано два стягнення за одне порушення трудової дисципліни. Вважає, що наказ винесено без належних підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності, з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень та з пропуском строку для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Просить позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 30 вересня 2015 року позов задоволено. Ухвалено скасувати наказ № 2 т.в.о. Голови Правління ПАТ «Платинум Банк» Рожкової К.В. від 20 лютого 2015 року «Про винесення догани» ОСОБА_3. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи; за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; за невідповідності висновків суду обставинам справи; з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права; просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вказує, що позивач своїми діями грубо порушила «Політику запобігання домагань» в банку, за що їй винесено догану згідно наказу №2 від 20 лютого 2015 року. Зазначає, що відповідач при прийнятті наказу про винесення догани діяв згідно з чинним законодавством.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст.ст.11, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що згідно наказу №ІМВ/К-04087 від 2 грудня 2013 року позивач прийнята на посаду начальника відділення №3 у м.Львові Департаменту продажів і маркетингу /Управління бранч-продажів/ Відділу продажів Західного регіону ПАТ «Платинум Банк» (а.с.20). При прийнятті на роботу позивач ОСОБА_3 ознайомлена з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, Колективним договором, нормами чинного законодавства України про захист персональних даних та внутрішніми положеннями і розпорядчими актами (а.с.30).

Відповідно до п. 3.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Платинум Банк» працівники банку зобов'язані не допускати будь-яких форм незаконної дискримінації, переслідувань, домагань і образ на підставі національної/релігійної приналежності, віку, сексуальної орієнтації, фізичних обмежень або інших особистих якостей.

Підпунктами «є» та «г» п. 2.5. Посадової інструкції начальника відділення ПАТ «Платинум Банк» передбачено, що начальник відділення у своїй діяльності повинен дотримуватися Платинових Стандартів, Політик і Цінностей виконуючи свої щоденні службові обов'язки, здійснювати керівництво підлеглими у відповідності з Платиновими Стандартами, Політиками і Цінностями і забезпечує підтримку відповідної робочої атмосфери в колективі.

Відповідно до «Політики запобігання домагань» в ПАТ «Платинум Банк», затвердженої рішенням Правління № 2 від 21 січня 2014 року домагання не допускаються і не залишаються непокараними в Банку, незалежно від їх причин. Домагання по відношенню до працівника можуть представляти собою, без прямих обмежень, фізичний контакт; письмові або усні висловлювання, плітки, жарти та гострослів'я, ганебні або ображаючі вираження і зауваження, а також переслідування, при яких особи, наділені владними повноваженнями, здійснюють зловживання владою через образи, залякування чи зловмисні дії. Всі працівники мають нести персональну відповідальність за дотримання стандартів Банку, проявляючи гідне та шанобливе ставлення до всіх колег по роботі. Керівники повинні приймати необхідні заходи для забезпечення права підлеглих, працювати в обстановці, вільній від домагань, залякувань чи агресивної поведінки.

11 липня 2014 року позивач проходила тестування на знання Платинових Стандартів, Політик і Цінностей, серед яких була і «Політика запобігання домагань», що свідчить про її ознайомлення із зазначеною Політикою (а.с.31).

Судом встановлено, що безпосередньою причиною для винесення оспорюваного наказу №2 від 20 лютого 2015 року «Про винесення догани» став конфлікт, який мав місце 27 січня 2015 року між позивачем ОСОБА_3 та менеджером по роботі з клієнтами відділення №3 ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_5

З наявної в матеріалах справи службової записки за результатами розслідування сигналу про інцидент №7266, що мав місце 27 січня 2015 року у відділенні №3 в м. Львові, яка складена 30 січня 2015 року керівником сектору економічної безпеки Західного регіону ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_2, вбачається, що 27 січня 2015 року ОСОБА_3 святкувала свій День народження. У відділенні №3 банку її вітали працівники інших відділень банку та колеги. Після закінчення прийому гостей та частування приблизно о 16 годині 35 хвилин відбувся конфлікт між ОСОБА_3 та менеджером по роботі з клієнтами ОСОБА_5, який, як зазначено в цій службовій записці, переріс у бійку. При перегляді запису камер відеоспостереження було встановлено, що начальник відділення ОСОБА_3 підійшла до робочого столу ОСОБА_6 і взяла зі столу якусь річ, візуально схожу на мобільний телефон, яку певний час не повертала на вимогу ОСОБА_5, яка почала силою забирати цю річ з рук ОСОБА_3 і між ними почалась сутичка, яку вдалося припинити лише після втручання менеджера по роботі з клієнтами ОСОБА_7, що знаходився поруч. Свідком цього був охоронець ОСОБА_8

Роботодавець, виходячи з того, що позивач як керівник відділення, до поведінки якого ставляться підвищені вимоги, під час конфлікту з працівником ОСОБА_5 своїми діями грубо порушила «Політику запобігання домагань» в ПАТ «Платинум Банк», та прийняв рішення про застосування дисциплінарного стягнення до позивача.

Відповідно до наказу т.в.о. Голови Правління ПАТ «Платинум Банк» Рожкової К.В. № 2 від 20 лютого 2015 року «Про винесення догани» позивачеві винесено догану та позбавлено 100% преміальних і заохочувальних виплат строком на один рік, починаючи з дати винесення догани, за грубе порушення «Політики запобігань домагань» в ПАТ «Платинум Банк», затвердженої рішенням Правління №2 від 21 січня 2014 року на підставі Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ, ст.ст. 147-149 КЗпП України. Підставою для винесення цього наказу стали матеріали службового розслідування №7266 від 30 січня 2015 року та пояснююча записка ОСОБА_3 від 28 січня 2015року. З цим наказом ОСОБА_3 була ознайомлена 12 березня 2015 року, що стверджується наданою копію наказу (а.с.25).

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі ст.142 цього Кодексу трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого і ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. У відповідності до приписів ст.ст. 148, 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Є встановленим, що пояснення з приводу описаного випадку за дорученням керівництва банку відібрано від позивача керівником сектору економічної безпеки Західного регіону ОСОБА_2 в межах своїх посадових обов'язків та в рамках службового розслідування інциденту, що не суперечить вимогам закону про обов'язок власника або уповноваженого ним органу зажадати від порушника трудової дисципліни письмового пояснення.

Дисциплінарне стягнення до позивача за дисциплінарний проступок, вчинений 27 січня 2015 року, було застосовано 20 лютого 2015 року. Позивач ознайомилася з наказом про застосування такого стягнення 12 березня 2015 року, що не суперечить вимогам ст. 148 та ст.149 КЗпП та п. 7.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Платинум Банк», згідно з яким стягнення оголошується наказом Голови Правління або уповноваженої особи і повідомляються працівнику під розписку. Строк повідомлення працівника КЗпП України та Правилами не визначено. Належних та допустимих доказів на спростування того, що оспорюваний наказ видано 20 лютого 2015 року, або по спливу одного місяця після вчинення проступку, не надано. Пояснення представника відповідача про те, що ознайомлення з наказом відбулося 12 березня 2015 року у зв'язку з тим, що центральний офіс банку знаходиться у м.Києві, а місце праці позивача знаходиться у м.Львові; що необхідний певний час для збору документів розслідування конфлікту, передачі їх керівництву в центральний офіс та одержання прийнятого рішення у м.Львові; є прийнятними. Ознайомлення позивача з наказом 12 березня 2015 року не свідчить про те, що такий наказ виданий пізніше ніж через місяць після вчинення дисциплінарного проступку.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що при застосуванні дисциплінарного стягнення роботодавцем додержані передбачені ст.ст.147-149 КЗпП України правила застосування дисциплінарного стягнення; не порушено процедуру застосування такого. Зокрема, на час видання оспорюваного наказу не закінчився встановлений для цього строк; за цей проступок інше дисциплінарне стягнення не застосовувалося; враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, а також попередню роботу позивача, оскільки застосовано стягнення, що не є найбільш суворим з передбачених законом. Позбавлення преміювання та заохочувальних виплат не є дисциплінарним стягненням у розумінні ст.147 КЗпП України. Відтак, не можна погодитися з доводами позивача, що відносно неї застосовано два дисциплінарні стягнення за один проступок.

Підстави для скасування оспорюваного наказу про застосування дисциплінарного стягнення відсутні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не дав належну оцінку обставинам справи. Суд виходив з того, що інцидент, який мав місце 27 січня 2015 року у відділенні №3 ПАТ «Платинум Банк» між позивачем ОСОБА_3 та менеджером по роботі з клієнтами ОСОБА_5, не може кваліфікуватись як грубе порушення «Політики запобігання домагань в Публічному акціонерному товаристві «Платинум Банк» та вважатись порушенням трудової дисципліни і слугувати підставою для накладення на неї дисциплінарного стягнення у виді догани. Зазначено, що прийнято до уваги, що позивач ОСОБА_3 з часу прийняття на роботу 2 грудня 2013 року не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному об'ємі виконувала всі свої посадові обов'язки, визначені посадовою інструкцією та при накладенні стягнення не було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Колегія суддів вважає встановленим наявність дисциплінарного проступку з боку позивача та наявність підстав для застосування до неї дисциплінарного стягнення. Відтак, підстави для скасування оспорюваного наказу т.в.о. Голови Правління ПАТ «Платинум Банк» від 20 лютого 2015 року «Про винесення догани» ОСОБА_3 відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова області від 30 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про скасування наказу № 2 т.в.о. Голови Правління Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» Рожкової К.В. від 20 лютого 2015 року «Про винесення догани».

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: