Справа № 504/2334/14-ц
23 лютого 2015 року Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:
судді Рідник І.Ю.
при секретарі Омелюх О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Комінтернівське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з'явився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує /а. с. 53/.
Відповідачка ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином /а. с. 58, 64/ у призначене судове засідання вона не з'явилася, повідомивши суд телефонограмою, що через сімейні обставини не може прийняти участь у розгляді справи.
Відповідач ОСОБА_2 в призначене судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином /а. с. 59, 65/, про причини не явки не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
За зазначених вище обставин, суд зі згоди представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України і згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою.
Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів.
АКІБ «УкрСиббанк» відповідно до умов кредитного договору, повністю виконав взяті на себе зобов'язання і видав відповідачці ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 50 200,00 (п`ятдесят тисяч двісті) доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 243 595 (двісті сорок три тисячі п'ятсот дев'яносто п'ять) гривень, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 47 від 20.06.2008 року /а. с. 32/.
Підпунктом 2.1. пункту 2 договору передбачено, що в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань по кредиту, встановлена порука. Поручителем відповідачки ОСОБА_1 по договору виступає ОСОБА_2, який згідно договору поруки № 212320 від 20.06.2008 року, зобов'язався відповідати в повному обсязі за невиконання ОСОБА_1, усіх її зобов'язань перед кредитором як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому /а. с. 26-27/.
В порушення зазначених вище умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом (ануїтетних платежів) не виконує, у зв'язку з чим станом на 10.06.2014 року у неї існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить в загальному розмірі - 813 222,35 гривень із яких: сума заборгованості за кредитом - 573 875,03 гривень; з яких прострочена заборгованість - 29 597,09 гривень; сума заборгованості за відсотками - 239 347,32 гривень. з яких прострочена заборгованість - 109 170,65 гривень /а. с. 4/.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно п.1.ч.1.ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст. 513 та ч.1 ст. 516 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 статті 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.
Згідно статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Статтею 554 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою та закріплено, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову субсидіарну відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи суму основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Підпунктом 1.3. пункту 1 договору поруки № 212320 від 20.06.2008 року передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору /а. с. 26/.
Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачами в свою чергу не надано суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві.
Згідно платіжного доручення № 53223749 від 26.06.2014 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 гривень /а. с. 2/.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 512, 513, 514, 525, 526, 530, 546, 553, 554, 559, 610, 611, 612, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України та ст.ст. 10, 11, 88, ч. 4 ст. 169, ст.ст. 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: