Справа № 666/990/15-ц
Провадження № 2/666/893/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.08.2015 р. Дніпровський районний суд м. Херсона у складі

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Коверді А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання поруки припиненою, -

в с т а н о в и в :

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на той факт, що згідно з кредитним договором №ML-Н00/017/2008 від 04.03.2008р. ПАТ «ОТП» правонаступником якого є «ОТП Факторінг України», надав ОСОБА_1 кредит в сумі 37000,00доларів США на термін до 07.03.2033року. Проте, станом на 09.02.2015р. сума заборгованості складає 1023253,38грн., з яких: 35561,57доларів США, що еквівалентного 822559,74грн. - заборгованість за сумою кредиту; 2520,27,27доларів США, що еквівалент58295,31грн. - заборгованість за відсотками; 142398,33грн. - пеня. Крім того, позивач зазначив, що 04.03.2014р. згідно умов договору поруки, ОСОБА_2 взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника. В позовній заяві позивач вказує, що відповідачі не оплатили наданий позивачем кредит, за графіком погашення відсотків та основного боргу, в результаті чого виникла заборгованість.

Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № ML-Н00/017/2008 укладеному 04.03.2008р. у розмірі 1023253,38грн., а також стягнути судові витрати.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання поруки припиненою, мотивуючи тим, що не давала згоди на укладання додаткового договору, яким збільшено фіксований відсоток, крім того вказує, що позивач за первісним позовом звернувся після спливу строку позовної давності.

Ураховуючи викладене, позивач вважає, що, збільшивши розмір фіксованої процентної ставки, банк збільшив обсяг відповідальності позичальника за кредитом та обсяг її відповідальності, як поручителя без її згоди, тому просила суд визнати договір поруки припиненим.

В судовому засіданні представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні з підстав викладених в письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги по первісному позову не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Зустрічний позов підтримала в повному обсязі, виходячи із обґрунтування викладеного у ньому.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги по первісному позову не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з підстав викладених в письмових поясненнях долучених до матеріалів справи, крім того просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач за первісним позовом звернувся після спливу строку позовної давності.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав.

Суд встановив, що між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ML-Н00/017/2008 від 04.03.2008р. відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 37000,00доларів США, на термін до 07.03.2033року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунком 3,49% річних, з цільовим призначенням - на придбання нерухомого майна. Пунктом 3 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом буде встановлюватись плаваюча процентна ставка (фіксований відсоток) 3,49 % річних, який є незмінним на весь строк дії кредитного договору.

Також у якості забезпечення виконання зобов'язання щодо погашення кредиту та інших платежів передбачених кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №SR-Н00/017/2008 від 04.03.2008р., відповідно яких остання взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника.

07.04.2009 року між Банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, за умовами якого на період з 07.04.2009р. по 07.12.2009р. для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 7 %, а на період з 07.12.2009 року - плаваюча процентна ставка.

Терміни сплати кредиту та процентів встановлені Кредитним договором та графіком погашення кредиту (додаток до кредитного договору), згідно з якими ОСОБА_1 зобов'язався кожного місяця сплачувати проценти та відповідного числа відповідного місяця встановленого графіком - суми по погашенню кредиту. Проте, належним чином умови договору не виконує, та станом на 09.02.2015р. сума заборгованості складає 1023253,38грн., з яких: 35561,57доларів США, що еквівалентного 822559,74грн. - заборгованість за сумою кредиту; 2520,27,27доларів США, що еквівалент58295,31грн.. - заборгованість за відсотками; 142398,33грн. - пеня.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 взяли на себе обов'язок належним чином виконувати зобов'язання за кредитним договором, повернути кредит вчасно, сплачувати проценти за користуванням кредитом, сплачувати штрафні санкції у строки та на умовах визначених Кредитним договором. Банк виконав свої зобов'язання відповідно укладеного договору. Судовий збір в сумі 3654,00грн. сплачено позивачем.

Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.533 ЦК України - Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ст.543 ЦК України - у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

З умов кредитного договору вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях для придбання нерухомого майна. Таким чином, кредитний договір являється договором споживчого кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч.4 в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Такі самі вимоги викладені в п.2.1. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які затверджені Постановою НБУ №168 від 10.07.2007 року. Крім того, в п.2.4. даних Правил зазначено, що банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначається: детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача.

Згідно п.3.4 розділу 3 Правил, Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках.

З п.3.2. розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року (далі - Правила), вбачається, що кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів також має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів укладених із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору

Відповідно до п. 3.6 постанови НБУ №168 від 10.07.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Однак відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вимог статей 10, 11, 57, 60 ЦПК України зазначені відповідачами обставини не доведені у суді та не підтверджені відповідними доказами.

Тому, оскільки з матеріалів справи не вбачається, обман позичальника банком шляхом приховування від позичальника інформації перед підписанням кредитного договору; спонукання позичальника банком на укладання договору на несправедливих та незаконних умовах, враховуючи вищевказане, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, оскільки згідно умов договору, позичальник несе відповідальність перед банком за невиконання положень договору. Збитки завдані банку відповідачем внаслідок невиконання положень договору, підлягають негайному безумовному відшкодуванню позичальником за першою вимогою банку.

Крім того, не заслуговують на увагу твердження представника ОСОБА_1, про те, що банком пропущено строк позовної давності, оскільки вимога дострокового повернення кредиту, не змінила строки виконання кредитного договору, оскільки не виконана ані ОСОБА_1 ані ОСОБА_2

Щодо вимог по зустрічному позову:

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, а до ч.4 вказаної статті, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Однак оскільки, зміни до умов кредитного договору були погоджені з фінансовим поручителем - ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи, тому підстави для визнання припиненими зобов'язань, що виникли на підставі договору поруки, з часу збільшення відповідальності поручителя відсутні. Крім того, щодо тверджень про звернення Банку з позовом, після спливу строку позовної давності, то вони не заслуговують на увагу, оскільки день настання строку виконання основного зобов'язання є 07.03.2033року, з вищевикладених підстав.

Тому, враховуючи вищевикладене, в задоволенні зустрічних повних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 5-11, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст.ст.256, 257, 526, 527, 530, 533, 543, 559, 1046, 1054-1055 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг України» 1023253,38грн. (один мільйон двадцять три тисячі двісті п'ятдесят три гривні тридцять вісім копійок) в рахунок погашення заборгованості за договором №ML-Н00/017/2008 від 04.03.2008р., яка виникла станом на 09.02.2015року.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг України» судові витрати в сумі 1827грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг України» судові витрати в сумі 1827грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок).

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання поруки припиненою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м.Херсона шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання рішення апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області.

Суддя Дорошинська В.Е.