Справа №474/384/15-ц
Провадження №2/474/158/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18.05.15 року Врадіївський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Фасій В. В.

при секретарі - Багрін Н. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Врадіївка цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 55975,40 доларів США, що еквівалентно 1502939,49 грн., посилаючись, на порушення позичальником кредитних зобов'язань за кредитним договором від 23.02.2007р. та утворення станом на 02.03.2015р. заборгованості у зазначеній сумі, яка у добровільному порядку відповідачем не погашена.

Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явився, звернувшись із заявою (вх..№2336 від 18.05.2015р.), в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, дав згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ст. ст.. 74 ч.5 абз. 5, 76 ч. 3 ЦПК України, на розгляд справи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи у його відсутність не надав.

Суд, з врахуванням неявки у судове засіданні відповідача, його належне сповіщення про час та місце розгляду справи, згоди позивача, прийняв рішення про проведення заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі (позивача, відповідача) - фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Судом встановлені факти:

· 23.02.2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № НKRWAN0000007А (далі - договір), відповідно до п. 7.1 розд. 7 якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 28296,77 дол. США на придбання автомобіля, оплату його реєстрації, та страхових платежів, на строк з 23.02.2007 р. по 22.02.2012р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку боргу по кредиту та винагароди за надання фінансового іструменту 0,14% від суми виданного кредиту, а позичальник, відповідно до п.п. 2.2.2, 2.2.3 розд. 2, п. 7.1 розд. 7 договору, зобов'язався надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 525,51 дол. США для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з тіла кредиту, процентів, винагороди (п.п. 2.2.2, 2.2.3 розд. 2, п.7.1 розд. 7 договору, заява ОСОБА_1 на продаж іноземної валюти від 23.02.2007р. );

. у пункті 4.1розд. 4 договору сторони погодили, що при порушенні позичальником обов'язків, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 розд. 2 договору, останній зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу. Уплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит надався в іноземній валюті, пеня уплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату уплати (п. 4.1 розд. 4 договору);

. у пункті 7.2 розд. 7 договору позивальник дав згоду на перерахування банком, без додаткового погодження, перераховувати кошти в сумі 21920,70 дол. США на поточний рахунок автосалона ООО «Автоприват» в АКБ «Приватбанк», комісії в сумі 219,21 дол. США на оплату страхових платежів (п.7.2 розд. 7 договору);

. 26.02.2007р. ЗАт КБ «Приватбанк» на ООО «Автоприват» перераховано 110700 грн. в рахунок оплати автомобіля (меморіальний ордер від 26.02.2007р., заява на видачу готівки №1 від 26.02.2007р.);

. в зв'язку з порушенням відповідачем п. п. 2.2.2, 2.2.3 розд. 2, п.7.1 розд. 7 договору, здійснення ним останнього платежу по тілу кредиту 22.02.2010 р. та по комісії і процентам - 18.06.2009р., у останнього, утворилася заборгованість, у сумі 55975,40 долл. США, з них:

- 9210,32 долл. США - заборгованість за кредитом (з 26.02.2010р. по 23.02.2012р.) ;

- 15216,22 долл. США - заборгованість по відсоткам (з 18.06.2009р. по 02.03.2015р.);

- 992,32 долл. США - заборгованість по комісії (з 18.06.2009р. по 02.03.2015р.);

- 30556,54 долл. США - пеня (з 27.04.2007р. по 02.03.2015р.);

що за офіційним курсом НБУ станом на день проведення розрахунку 02.03.2015р. складає 1502939,49 грн. (26,85 грн./1 дол. США х 55975,40);

. 06.07.2000р. організаційно - правова форма КБ "Приватбанк", створеного у 1992р. у формі товариства з обмеженою відповідальністю, змінено на закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", та 30.04.2009р. - у публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (витяг із статуту ПАТ КБ "Приватбанк", довідка АА №241170 з ЄРПОУ, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи А01 №054809, банківська ліцензія №22 від 05.10.2011р.);

. ПАТ КБ «Приватбанк» видано ліцензію на право надання банківських послуг, в т.ч., які є валютними операціями, надаються на підставі генеральної ліцензії НБУкраїни на здійснення валютних операцій (банківська ліцензія №22 від 05.10.2011р.);

· судові витрати понесені позивачем складають 3654 грн. (платіжне доручення від 18.03.2015р.).

. ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1, по місцю проживання відсутній, в зв'язку з чим судова повістка про виклик вручена виконкому Врадіївської селищної ради (судові повістки про виклик з відміткою судового розпорядника, виконкому селищної ради про невручення її відповідачу в зв'язкуз відсутністю по місцю проживання);

Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення кредитної заборгованості.

При прийнятті рішення суд керується:

Ст. ст.. 74 ч.5 абз. 5, 76 ч. 3 ЦПК України, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній

Ст. ст. 1049,1050, 1054 ЦК України, якими встановлено, обов'язок позичальника повернути позикодавцеві кредит, сплатити проценти у розмірі та умовах, встановлених договором та неустойку відповідно до ст. ст. 549 - 552 ЦК України;

ст. ст. 533, 549, 551 ЦК України згідно яких розмір неустойки, процентів може бути встановлений договором, ст. 610, 611ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі його порушення настають наслідки встановлені договором або законом, зокрема у виді сплати неустойки, ч.3 ст.267 ЦК України, згідно якої позовна давність застовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення та п.п. 2.2.2, 2.2.3 розд.2, п.п. 4,1 розд.4, п.п. 7.1, 7.2 розд. 7 кредитного договору.

Також при прийнятті рішення суд враховує вимоги п. 12 Постанови ВСС України №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають з кредитних правовідносин» та висновки ВС України, викладені у постанові від 24.09.2014р. у справі №6-145цс14, згідно яких у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Пунктами 13, 14 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, а його резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і, зокрема, у ній мають бути зазначені розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні. При цьому, резолютивна частина рішення суду має відповідати також вимогам ст.215 ЦПК України.

Щодо вимог про стягнення заборгованості то суд з врахуванням того, що позивач зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач взяті на себе зобов'язання за даним договором не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість у вищезазначеній сумі, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який не спростований відповідачем позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Так, виходячи з вищевикладеного, суд вважає що вимоги банку про стягнення пені в сумі 30556,54 долл. США підлягають частковому задоволенню, оскільки у відповідності з вимогами ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрету КМУ „Про систему валютного регулювання та валютного контролю", п. 4.1 розд. 4 кредитного договору нарахування та стягнення пені повинно бути проведено в гривні (гривневому еквіваленті по курсу НБУ).

Також слід зауважити, що визначення банком еквіваленту суми, яка підлягає сплаті в дол. США за офіційним курсом НБУ станом на день проведення розрахунку заборгованості, -02.03.2015р., є неправильним, оскільки враховуючи вимоги позовної заяви, відповідно до правової позиції, визначеної ВСУ у справі №6-145цс14 (постанова ВСУ від 24.09.2014 року), слід виходити з офіційного курсу НБУ, який діяв на дату звернення до суду банку з позовом, тобто 23,5103 грн. за 1 дол. США.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність встановлення вищевказаної суми пені, яка підлягає до стягненню з відповідача в національній валюті, відповідно до нарахованої банком суми в доларах США за курсом НБУ станом на дату подання до суду позивачем позовної заяви - 2351,03 грн. (23,5103 х 30556,54 )=718393,43 грн.

При прийнятті рішення в частині стягнення пені, суд також керується ст.. 551 ч.1 ЦК України, в зв'язку з чим вважає доцільним зменшити розмір неустойки (пені) нарахованої на прострочену заборгованість по кредиту у період з 27.04.2007 р. по 02.03.2015р. - 718393,43 грн., як таку що значно перевищує розмір збитків (тіло кредиту + процентів+ комісія) - 25418,86 дол. США (еквівалентно 597605,02грн.), до 25095 дол. США (еквівалентно 589990,98 грн.), та стягнути з відповідача пеню у вказаній сумів національній валюті..

Що стосуєть вимог банку, викладених у резолютивній частині позовної заяви, загальної суми заборгованості визначеної у доларах США за курсом 26,85 грн./1 дол. США з її перерахуванням у гривневий еквівалент, без зазначення її складових та періоду, за який вона нарахована, то вони також підлягають частково задоволенню, з огляду на пункт 13 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14 та висновок ВСУ у постанові від 24.09.2014р. у справі №6-145цс14 .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209,212,213,214,215 суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Комерціний банк "Приватбанк" заборгованість за договором №НKRWAN0000007А від 23.02.2007 року, станом на 02.03.2015 р.:

- 9210 (дев'ять тисяч двісті десять) долл. США 32 центи - заборгованість за кредитом;

- 15216 (п'ятнадцять тисяч двісті шістнадцять) дол. США 22 центи - заборгованість по відсоткам;

- 992 (дев'ятсот дев'яносто два) дол. США 32 центи - заборгованість по комісії;

- 589990,98 грн. (п'ятсот вісімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто) грн.. 98 коп. - заборгованість по пені;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" судові витрати, - судовий збір в сумі 3654 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Фасій