Справа № 344/2675/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1449/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Максюта І.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Горблянського Я.Д., Матківського Р.Й.,

секретаря Петріва Д.Б. ,

з участю позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника відповідача Аннишина С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Івано-франківської філії ПАТ «Укртелеком» про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 29 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Івано-Франківської філії ПАТ «Укртелеком» про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення, стягнення коштів за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 21 жовтня 1992 року по 13 січня 2015 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 07 листопада 2014 року її було попереджено про наступне звільнення із займаної посади у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та змінами істотних умов праці. 13 січня 2015 року її було звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП. Позивач вважає, що при її звільненні відповідачем було порушено норми законодавства про працю та не враховано, що позивач має переважне право на залишення на роботі. Просила поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути на її користь моральну шкоду, та витрати на правову допомогу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що дане рішення прийняте внаслідок неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначила, що вона відмовилась від вакантної посади електромеханіка систем передання електрозвязку 2 категорії станціїйної дільниці транспортної мережі №3 КЦТ №172 (м. Івано-Франіківськ) технічної служби в звязку із строковим трудовим договором, та ніякої співбесіди вона не проходила.

Суд не звернув увагу на те, що при проходженні так званої співбесіди на заміщення другої вакантної посади електромеханіка систем передання електрозвязку 1 категорії станціїйної дільниці транспортної мережі №1 КЦТ №172 (м. Івано-Франіквськ) Технічної служби, яка їй була запропонована, і вона на неї погодилась, однак в непередбачений законом спосіб при проведенні співбесіди комісія зробила висновок, що вона не відповідає займаній посаді.

Також апелянт вказала, в оскаржуваному рішенні, суд зазначив, що її ознайомлено 11.11.2014 року з переліком вакантних посад по ПАТ «Укртелеком», але всупереч нормам матеріального права ототожнив термін «ознайомлення з переліком вакантних посад» та «пропонування вакантної посади». Тільки дві посади було запропоновано. Різниця між ними була тільки в строковості та безстроковості трудового договору. На безстрокову посаду електромеханіка систем передання електрозвязку 1 категорії станціїйної дільниці транспортної мережі №1 КЦТ №172 (м. Івано-Франіквськ) технічної служби вона погодилась, однак співбесіду вона не пройшла.

Апелянт зазначила, що згідно з розясненнями пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» власник або уповноважений ним орган мав можливість перевести її на іншу посаду в межах підприємства, що підверджується хоча б фактом пропонування їй вакантної посади електромеханіка систем передавання електрозвязку 1 категорії станціїйної дільниці транспортної мережі №1 КЦТ №172 (м. Івано-Франіквськ) технічної служби та проведення співбесіди, яку їй незаконно призначили.

Просила рішення першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 21 жовтня 1992 року по 13 січня 2015 року, працюючи оператором електрозв'язку 1 класу відділення «Телекомсервіс» № 18 Центру телекомунікаційних послуг Івано-Франківської філії ПАТ «Укртелеком» та має понад 20 років трудового стажу, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-10).

На підставі наказу ПАТ «Укртелеком» від 01.10.2014 року № 518 «Щодо організаційної структури філій ПАТ «Укртелеком» 16.10.2014 року було видано наказ ПАТ «Укртелеком» № 543 «Про внесення змін до штатного розпису філій ПАТ «Укртелеком», яким з 16.10.2014 року внесено зміни до штатного розпису Івано-Франківської філії (а.с.62-78).

На виконання наказу ПАТ «Укртелеком» від 31.10.2014 року № 583 Івано-Франківською філією було видано наказ № 253 від 07.11.2014р. «Про попередження працівників про майбутнє звільнення» (а.с.39-42, 43-61), в п. 1.1 якого зазначено про необхідність попередження в термін до 13.11.2014 року про майбутнє звільнення з роботи у зв'язку зі скороченням чисельності та штату, працівників, а, під порядковим номером 76, зокрема, вказано прізвище позивача ОСОБА_2 оператора електрозв'язку 1 класу відділення «Телекомсервіс» № 18 Центру телекомунікаційних послуг.

З наказами від 31.10.2014 року № 583 та від 07.11.2014 року № 253 позивач була ознайомлена 11.11.2014 року шляхом їх зачитування, від підпису про ознайомлення з наказами відмовилась, про що було складено акт.

11 листопада 2014 року позивач була письмово попереджена про майбутнє звільнення із займаної посади 13 січня 2015 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України. З текстом попередження, що підтверджується актом (а.с.38).

Одночасно з попередженням про звільнення ОСОБА_2 було запропоновано ознайомитись з переліком вакантних посад по ПАТ «Укртелеком» станом на 11.11.2014р., від ознайомлення зі списком запропонованих вакансій та підпису про ознайомлення вона відмовилась, про що було знову ж складено відповідний акт. З актом вона була ознайомлена, проте від підпису відмовилась (а.с.30).

Позивача 27.11.2014р. повторно було ознайомлено з переліком вакантних посад ПАТ «Укртелеком», в результаті чого ОСОБА_2 попросила розглянути її кандидатуру на дві вакантні посади.

Від першої посади електромеханіка систем передавання електрозв'язку 2 категорії станційної дільниці транспортної мережі №3 КЦТ №172 (м. Івано-Франківськ) технічної служби позивач відмовилась 19.12.2014р., що підтверджується копією її заяви (а.с.28).

Для оцінки відповідності кандидата вимогам другої вакантної посади електромеханіка станційного устаткування електрозв'язку 1 категорії станційної дільниці № 1 КЦТ № 172 (м. Івано-Франківськ) технічної служби 23.12.2014 року проведено співбесіду з ОСОБА_2, за результатами якої учасниками прийнято рішення про невідповідність позивача вимогам цієї вакантної посади.

Відповідно до кваліфікаційних вимог, електромеханік станційного устаткування електрозв'язку 1 категорії повинен мати стаж роботи за професією електромеханіка електрозв'язку 2 категорії не менше 2 років (а.с.26), а позивач такого стажу не мала.

ОСОБА_2 з результатом співбесіди ознайомлена, проте від підпису відмовилась (а.с.25).

11 грудня 2014 року позивач після ознайомлення з переліком вакантних посад просила розглянути її кандидатуру на вакантну посаду провідного спеціаліста з організації непрямих продажів відділу продажів масового сегменту.

15 грудня 2014 року з позивачем була проведена співбесіда для оцінки її відповідності вимогам даної вакантної посади, за результатами якої прийнято рішення про невідповідність позивачки вимогам, що ставляться до особи, яка претендує на зайняття вказаної посади.

Відповідно до кваліфікаційних вимог, провідний спеціаліст з організації непрямих продажів відділу продажів масового сегменту повинен мати вищу освіту відповідного напрямку підготовки, у позивача такої освіти не було (а.с.24).

Позивач з результатом співбесіди ознайомлена, що підтверджується її підписом на протоколі співбесіди (а.с.23).

Адміністрацією філії 16.12.2014р. за номером №07-20/425 було направлено до профспілкової організації Центру телекомунікаційних послуг Івано-Франківської філії ПАТ «Укртелеком» подання на отримання згоди на розірвання трудового договору за п.1 ст.40 КЗпП України з ОСОБА_2 (а.с.33).

Профспілкова організація Центру телекомунікаційних послуг Івано-Франківської філії ПАТ «Укртелеком» 25.12.2014 року надала таку згоду (а.с.22).

Наказом Івано-Франківської філії ПАТ «Укртелеком» № 36/к від 13.01.2015р. про припинення трудового договору, позивач була звільнена 13.01.2015р. з посади оператора електрозв'язку 1 класу відділення «Телекомсервіс» №18 Центру телекомунікаційних послуг Івано-Франківської філії ПАТ «Укртелеком» у зв'язку із скороченням штату працівників (п. 1 ст.40 КЗпП України).

З приводу вирішення цього трудового спору позивач також зверталася до профспілкової організації, про що свідчить відповідь від 15.01.2015 року № 11 (а.с.32), яка була надана на звернення позивача (а.с.32 зв.).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 49-2, ст. 40 КЗпП України, встановивши, що відповідач при звільненні позивача дотримався усіх вимог закону.

З висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Відповідно до ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Верховним Судом України висловлена правова позиція у справі № 6-40цс15 від 01.04.2015 року, відповідно до якої звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», роз'яснено, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Із пояснень позивача, наданих у суді апеляційної інстанції, виходить, що в її трудові обов'язки входило приймання платежів за надані послуги підприємством від абонентів. У зв'язку зі скороченням чисельності штату звільнені усі оператори електрозв'язку, оскільки вирішено, що абонентами будуть здійснюватися платежі через банківські установи. Вона була попереджена за два місяці про звільнення. Їй пропонувалися усі вакантні посади, які були у ПАТ «Укртелеком» по Україні, при цьому пояснювалося, що можна їхати працювати у іншу місцевість. Зі списком вакантних посад вона ознайомлювалася. Їхати працювати у іншу місцевість вона не має можливості, тому обирала із можливих вакантних посад на території Івано-Франківська. Погодившись спочатку на роботу електромеханіка систем передавання електрозв'язку 2 категорії станційної дільниці транспортної мережі № 3 КТЦ м. Івано-Франківська, 19 грудня 2014р. вона відмовилася від цієї посади у зв'язку зі строком трудовим договором, про що написала відповідну заяву (а.с.28). На інші посади, на які б вона погодилася, не приймала її адміністрація через недостатній рівень кваліфікації, оскільки вимагалося знання іноземної мови, навички роботи з персональним комп'ютером, наявність повної вищої освіти та досвіду роботи, чим вона не володіла.

Позивач могла б користуватися преважним правом на залишення на роботі, оскільки має безперервний трудовий стаж на підприємстві, вона є єдиним працівником в сім'ї, на її утриманні перебуває троє дітей, один з яких, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом, однак із матеріалів справи вбачається, що у ПАТ «Укртелеком» дійсно відбулися зміни в організації виробництва та праці, у результаті чого скорочені всі аналогічні посади операторів електрозв'язку, тому будь-яка перевага щодо залишення на роботі в цьому випадку не могла бути реалізована. Роботодавцем додержано норм законодавства, що регулює вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці. Позивач відмовилася від переведення на іншу роботу на посаду електромеханіка систем передавання електрозв'язку, а роботодавець не мав можливості перевести її з її згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві. Позивач була попереджена за 2 місяці про наступне вивільнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не мав права проводити із нею співбесіди як з кандидатом на зайняття вакантних посад, не заслуговують на увагу, оскільки таким чином роботодавець з'ясовував кваліфікаційний рівень працівника з метою його працевлаштування.

Суд вірно дійшов висновку про те, що позивач не могла за своїм кваліфікаційним рівнем працювати на інших вакантних посадах, які були на підприємстві, так як поняття "кваліфікація" включає в себе як освітній рівень працівника, так і стаж роботи, здатність виконувати особливі доручення керівництва, володіння певними програмами тощо.

Так як відповідачем дотримано вимог чинного законодавства при звільненні позивача, то відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в даній справі ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: І.О. Максюта

Я.Д. Горблянський

Р.Й. Матківський