Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1297/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Щенюченко С. В.
Доповідач Суржик М. М.
УХВАЛА

19.05.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.,

при секретарі Кравченко Я.С..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства *Агрофірма Перлина* на ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства *Агрофірма Перлина* (далі ПП) про витребування майна із незаконного володіння.

Просила суд в порядку забезпечення позову до вирішення справи по суті заборонити ПП (юридична адреса якого: вул. Щорса, 34 у с. Панчеве, Новомиргородського району Кіровоградської області, код 32450306) здійснювати будь-яке товарне сільськогосподарське виробництво або будь-яку господарську діяльність на земельній ділянці НОМЕР_1, площею 7,3512 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району, Кіровоградської області (далі земельна ділянка), зокрема, її обробку, посів, оранку, культивацію, рекультивацію, збирання врожаю та інші дії щодо знищення наявних посівів чи збирання врожаю з неї до розгляду справи у суді, а також передати їй на зберігання зазначену земельну ділянку до вирішення справи по суті.

Оскарженою ухвалою суду заяву задоволено частково, заборонити ПП здійснювати будь-яке товарне сільськогосподарське виробництво або будь-яку господарську діяльність на земельній ділянці, зокрема, її обробку, посів, оранку, культивацію, рекультивацію, збирання врожаю та інші дії щодо знищення наявних посівів чи збирання врожаю з неї до розгляду справи у суді.

Не погоджуючись з ухвалою суду в скарзі апелянт зазначив, що заява не оплачена судовим збором, розглянута у відсутності відповідача, а при постановленні ухвали судом порушені норми процесуального права.

Апелянт вважає, що позивач не зазначила підстави обрання саме такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтувала належним чином причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заявлених заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а самі лише пояснення позивачки не можуть бути достатніми для висновку про наявність обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому утруднити виконання можливого рішення суду.

Крім того, ПП вважає, що ухвала суду необґрунтована, а судове рішення є втручанням державних органів у господарську діяльність підприємців, що є недопустимим.

Судом також не взято до уваги, що на час звернення позивачки до суду діє Додаткова угода до договору оренди землі, яка зареєстрована у Новомиргородському відділі ДП „КРФ ЦДЗК" 21.12.2010 року за № 04.10.377.00118, яка є чинною, а тому ПП має правову підставу користуватись земельною ділянкою, яка належить позивачці.

Просили ухвалу суду скасувати, в задоволенні заяви відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що доводи ПП обгрунтовані і апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 210 ЦПК України , ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з:

1) вступної частини із зазначенням:

часу і місця її постановлення;

прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді);

прізвища та ініціалів секретаря судового засідання;

імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі;

предмета позовних вимог;

2) описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою;

3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу;

4) резолютивної частини із зазначенням:

висновку суду;

строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції порушені вимоги, зазначені в п.3 цієї статті, оскільки відсутня будь-яка мотивація прийнятого судом рішення для задоволення заяви про заборону використовувати земельну ділянку.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Обґрунтування заяви ОСОБА_2 зводиться до того, що земельна ділянка є її власністю, строк договору оренди сплив, а відповідач незаконно користується земельною ділянкою і може грубо порушити технологічний процес при використанні землі.

В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову

Колегією суддів встановлено, що предметом спору земельна ділянка, яка належить позивачці, і знаходиться в оренді у відповідача на підставі договору від 16 листопада 2004 року.

Відповідач вважає, що користується земельною ділянкою на підставі додаткової угоди до договору оренди від 05 серпня 2008 року, яка зареєстрована в Ново миргородському відділі ДП *КРЛ ЦДЗК*.

Позивач звернулась із позовом до відповідача про витребування земельної ділянки із незаконного володіння.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На час розгляду заяви є чинною додаткова угода між сторонами, відповідно до якої відповідач користується земельною ділянкою, доказів того, що відповідач використовує земельну ділянку неналежним чином, що може привести к псуванню земельної ділянки, позивач не надала.

Стосовно доводів апелянта щодо відсутності оплати судового збору з боку позивача, то вони є помилковими, оскільки в матеріалах справи мається квитанція про сплату судового збору.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що ухвала суду підлягає скасуванню, а в задоволенні заяви відмовити.

Керуючись ст.ст.151,153, 303,307, 312,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства *Агрофірма Перлина* задовольнити.

Ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2015 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий

Судді