НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5759/15
№ 2/183/3207/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором фінансового кредиту,

встановив:

02 вересня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ФІНАНС» звернулось з позовом до суду, в якому просило розірвати договір фінансового кредиту № НОМЕР_1, укладений 13 лютого 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ ФІНАНС» та ОСОБА_2; стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ФІНАНС», заборгованість у сумі 10488,00 грн. та судовий збір у сумі 487,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 лютого 2015 року ТОВ «АРТ ФІНАНС» за договором фінансового кредиту № НОМЕР_1 надав позичальниці - ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1900 гривень на умовах, передбачених Договором. Грошові кошти видані на підставі видаткового касового ордеру, про одержання яких відповідач особисто розписалась. Відповідно до умов п. 1.2. Договору, проценти за користування кредитом становлять 1,40% за кожен день користування кредитом. Пунктом 6.1. Договору передбачено: «У разі порушення Позичальником своїх зобовязань стосовно прострочення строку повернення Кредиту та сплати процентів за ним, Позичальник сплачує пеню у розмірі 2,40% від Суми кредиту за кожен день прострочення виконання». Згідно з п. 3.1 Договору відповідач зобовязаний повернути кошти у строк до 01 березня 2015 року, однак, в зазначений термін і до часу звернення до суду свого зобовязання не виконала, допустила прострочення терміну повернення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 27 серпня 2015 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 10488,00 грн., яка складається з заборгованості - 1900,00 грн., процентів - 425,60 грн., пені 8162,40 грн. Крім того, посилаючись на норми ч. 2 ст. 651 ЦК України, з урахуванням того, що положеннями п. 3.5. Договору визначено, що закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за неналежне виконання умов цього договору, позивач просить розірвати укладений між сторонами договір.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що вимоги про розірвання договору заявлені у зв`язку з тим, що договір сторонами не виконано, а отже він є таким, що діє.

Відповідач та її представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що дійсно, відповідач уклала договір з позивачем, отримала грошові кошти, однак не повернення кредиту пов`язано з об`єктивними для відповідача обставинами, а саме - низьким рівнем прибутків відповідача та членів її родини, просили зменшити розмір пені, оскільки її розмір значно перевищує суму заборгованості. Вказали на відсутність дозволу у позивача на обробку персональних даних відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до матеріалів справи, позивач має дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної із наданням фінансових кредитів за рахунок власних коштів, пов`язаних з фінансовим лізингом, іншими видами кредитування, наданням інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення) /а.с.16, 17, 18, 19/.

13 лютого 2015 року між ТОВ «АРТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 укладено договір фінансового кредиту № /а.с.5-7/, у відповідності до якого позивач надав відповідачу кредит - грошові кошти в сумі 1900 гривень на строк 16 днів (п.п.1.1, 1.2 Договору). Відповідно до умов п. 1.2. Договору, проценти за користування кредитом становлять 1,40% за кожен день користування кредитом. П.2.2. договору визначено, що повернення кредиту і сплата процентів здійснюється Позичальником одночасно, разовим платежем у сумі 2325,60 грн. П.3.1. Договору передбачає, що Договір набирає чинності з моменту надання Кредиту і припиняється 1 березня 2015 року. Кредит повинен бути повернутий Позичальником 1 березня 2015 року. Договір може бути продовжений на строк за домовленістю сторін, про що сторони складають додаткову угоду до договору (п.3.2 Договору). Кожна з Сторін може достроково, в односторонньому порядку припинити дію Договору, письмово (рекомендованим листом з повідомленням або підписання Додаткової угоди у Відділеннях Кредитодавця) попередивши про це іншу Сторону за 3 дні. Датою припинення договору, у разі його дострокового одностороннього розірвання, вважається дата направлення листа про припинення, відповідно до поштових документів, або дата підписання додаткової угоди (п.3.7 Договору). Позичальник надає Кредитодавцю безстрокову згоду на обробку та передачу третім особам персональних даних, що містяться в договорі, а також інших документів, наданих Кредитодавцю (п.5.2 Договору). Пунктом 6.1. Договору передбачено, що у разі порушення Позичальником своїх зобовязань стосовно прострочення строку повернення Кредиту та сплати процентів за ним, Позичальник сплачує пеню у розмірі 2,40% від Суми кредиту за кожен день прострочення виконання. Сторони узгодили позовну давність у 50 років (п.7.2 Договору).

З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем виконано договір належним чином, надано відповідачу грошові кошти в сумі 1900 гривень /а.с.9/.

В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення терміну повернення кредиту та відсотків, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем. Так, станом на 27 серпня 2015 року сума боргу становить 10488,00 гривень, з яких сума простроченого кредиту - 1900,00 грн., прострочених процентів - 425,60 грн., пеня - 8162,40 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, в зв`язку з чим, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача з відповідача у розмірі простроченого кредиту та відсотків.

При цьому, посилання відповідача та її представника на відсутність прав позивача обробляти персональні дані відповідача, суд, з урахуванням положень договору, установчих документів позивача, не приймає до уваги, як не обґрунтовані.

Визначаючи розмір пені за порушення виконання зобов`язання, суд виходить з наступного.

Статтями 548, 549 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків.

У відповідності до абз.1 ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Облікова ставка НБУ в період з 01 березня 2015 року по 03 березня 2015 року становила 19,5%, в період з 01 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року 30%. За таких обставин, враховуючи розмір та період заборгованості, розмір пені визначений у відповідності до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» становить 687,75 грн.

Водночас, абз.2 ч.2 ст.551 ЦК України визначено, що розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Так, у відповідності до умов п.6.1 Договору, сторони дійшли згоди, що у разі порушення Позичальником своїх зобовязань стосовно прострочення строку повернення Кредиту та сплати процентів за ним, Позичальник сплачує пеню у розмірі 2,4 % від суми Кредиту за кожен день простроченого виконання.

Договір підписано сторонами в добровільному порядку, умови договору щодо збільшення розміру пені сторонами не оскаржено, судом чи в добровільному порядку сторонами не скасовано/змінено, за таких обставин, враховуючи, що кількість днів прострочення становить 179 днів, розмір пені становить 8162,40 грн. (1900 * 2,4 / 100 * 179).

Водночас, враховуючи клопотання відповідача та її представника, а також положення ч.3 ст.551 ЦК України, у відповідності до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, враховуючи те, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості, суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої позивачем пені до суми в розмірі 950,00 грн.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вказана заборгованість на підставі ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи вимоги позову про розірвання Договору, суд виходить з положень п.3.1, 3.2, 3.7 Договору та того що підставами для зміни та розірвання договору в судовому порядку, відповідно до ст.ст.651, 652 ЦК України є істотне порушення договору другою стороною істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Так, згідно ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки з Договору вбачається припинення його дії 01 березня 2015 року (доказів того, що до дати припинення договору сторони продовжили його дію додатковою угодою або розірвали його достроково суду не надано), доказів істотного порушення договору або істотної зміни обставин суду не надано, підстав для задоволення позову в цій частині та розірвання укладеного між сторонами договору суд не вбачає.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 487,20 грн., позов задоволено частково, а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в частині задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АРТ ФІНАНС до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором фінансового кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ФІНАНС» () заборгованість за Договором фінансового кредиту № НОМЕР_1 від 13 лютого 2015 року, що утворилась станом на 27 серпня 2015 року в сумі 3275 (три тисячі двісті сімдесят п`ять) гривень 60 копійок, що в цілому складається з: 1900,00 грн. заборгованості по кредиту, 425,60 грн. заборгованості за відсотками, 950,00 грн. пені.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ ФІНАНС» () судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі складено 15 грудня 2015 року.

Суддя Д.О. Парфьонов