АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7265/15 Справа № 199/3989/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Подорець О. Б. Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ 14 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Безрукавому Є.О.

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного підприємства "Інтермент-2003", ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного підприємства «Інтермет-2003», ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 16 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого позивач, та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту за № 0 за умовами якого позивач надав відповідачу ОСОБА_5 кредит на загальну суму 370 000,00 доларів США.

Для забезпечення виконання зобов'язань за договором між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_2, ПП «Інтермет-2003», ОСОБА_3 16 серпня 2007 року укладено договори поруки №0/2, №0/3, №0/4, №0/5 відповідно до умов яких поручителі зобов'язалися солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання ОСОБА_5 умов кредитного договору.

Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим станом на 25 квітня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 7 077 933,58 грн., яку позивач разом з судовими витратами просив стягнути з відповідачів.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі та третя особа ОСОБА_5 до судового засідання не з'явилися.

Рішенням суду І інстанції позов задоволено частково.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та про цесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, про-сить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та третьою особою ОСОБА_5 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позивач надав кредит на загальну суму 370 000,00 доларів США.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В порушення умов договору, ОСОБА_5 свої зобов'язання не виконує, допустила прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого станом на 25 квітня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 7 077 933 грн. 58 коп., яка складається з 4 211 784,37 грн. - заборгованість за кредитом; 2 866 149,20 грн. - заборгованість за відсотками.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_2, ПП «Інтермет-2003», ОСОБА_3, з кожним окремо, 16 серпня 2007 року укладені договори поруки №0/2, №0/3, №0/4, №0/5 відповідно до умов яких поручителі зобов'язалися солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_5 за кредитним договором.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

За ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до ст.556 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України.

Відповідно до частини першої цієї статті у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

При солідарному обов'язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому є обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.554 ЦК України).

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.3 ст.554 ЦК України).

У разі укладення декількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання ч.3 ст.554 ЦК України не застосовується.

Частково задовольняючи вимоги суд зазначив, оскільки кожен з відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_2, ПП «Інтермет-2003», ОСОБА_3 уклали з позивачем окремі договори поруки щодо виконання взятих на себе зобов'язань ОСОБА_5, то з кожного з поручителів підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором та договорами поруки в розмірі 7 077 993 грн.

Судом стягнуто на користь позивача судовий збір в сумі по 913 грн. 50 грн. з кожного із відповідачів.

В іншій частині позову - відмовлено.

За письмовою заявою відповідача 16 червня 2015 року ухвалою суду в перегляді прийнятого заочного рішення відмовлено.

Проте погодитися з висновком судового рішення неможливо, враховуючи наступне.

За ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом положень ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Частково задовольняючи вимоги, суд порушив вказані норми закону, визначивши самостійно, без зміни вимог позивачем , якому лише таке право належить, стягнення не в солідарному порядку, а окремо по кожному відповідачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що відповідачі належним чином не були повідомлені про слухання справи, суд не дослідив умови укладення кредитного договору та договорів поруки. В матеріалах справи відсутні документи про видачу та отримання ОСОБА_5 грошових коштів. Умовами кредитного договору передбачена щомісячна сплата для погашення боргу з 01 березня 2008 року, апелянт просив про застосування строку позовної давності до кожного щомісячного простроченого платежу згідно визначеного графіку погашення кредиту зазначивши, що останній платіж позичальник ОСОБА_5 здійснила 27 травня 2008 року. Він, як поручитель, не давав згоди на збільшення процентної ставки, йому не було відомо про додаткову угоду №1 від 13 вересня 2008 року по кредитному договору від 16 вересня 2007 року, прийнятим рішенням суд порушив вимоги ч1. ст 559 ЦК України оскільки зі збільшенням обсягу зобов'язання поручителя порука припиняється.До нього, як поручителя, до 08 грудня 2011 року ніхто не звертався з вимогами щодо погашення кредитної заборгованості. Крім того поручитель- приватне підприємство «Інтермент-2003» ліквідоване.

Як слідує із матеріалів справи в ній відсутні докази стосовно належного повідомлення відповідачів про розгляд справи судом.

Кредитним договором ( арк.с.6-24) передбачено щомісячне погашення боргу згідно визначеного сторонами графіку.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Таку правову позицію, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів, висловив Верховний Суд України Постановою у справі № 6-31цс15.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань.

Така правова позиція містится в Постанові Верховного Суду України по справі

6-239- 2015 рік

Як зазначив Верховний Суд України в Постанові по справі № 6-169цс14

згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони до суду першої істанції у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до чч.1, 4 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Ч. 4 ст. 10 ЦПК України зобов'язує суд сприяти: всебічному і повному з'ясуванню щодо обставин спору; роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про вчинення або не вчинення процесуальних дій, здійсненню їх прав у випадках, що встановлені цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив такі порушення. В протиріч вимог вказаних норм Закону судом не встановлено: фактичних обставин по справі, не уточнено позицію позивача стосовно обсягу стягнення з відповідачів заборгованості ( солідарно чи частково з кожного відповідача). Суд розглянув справу в заочному провадженні без належного повідомлення сторін та не виконав вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо роз'яснення відповідачу права на подачу заяви про застосування строку позовної давності та позову про визнання поруки такою, що не укладена, не перевірив ліквідацію юридичної особи- поручителя.

Оскільки при розгляді спору, суд І інстанції не в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, не виконав вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України та постановив рішення, яке не відповідає вимогам Закону , воно підлягає скасуванню, як передчасне , з постановленням нового - про відмову в позові.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного підприємства "Інтермент-2003", ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати, в позовних вимогах- відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: Болтунова Л.М.

Козлов С.П.