Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного навчального закладу «Коломийський професійний ліцей сфери послуг», третя особа - директор державного навчального закладу «Коломийський професійний ліцей сфери послуг» ОСОБА_4, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до державного навчального закладу «Коломийський професійний ліцей сфери послуг» (далі - ДНЗ «Коломийський професійний ліцей сфери послуг») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що наказом директора ДНЗ «Коломийський професійний ліцей сфери послуг» № 99-к від 1 вересня 2011 року він був прийнятий на посаду викладача з предметів «Правознавство», «Основи правових знань», «Захист Вітчизни» за контрактом, який було укладено на термін із 1 вересня 2011 року по 1 вересня 2016 року. Разом з тим, наказом № 57-к від 30 серпня 2013 року його було звільнено за ст. 7 КЗпП України та п. 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43, як сумісника, що умовами контракту не передбачено. Крім того, він відкликався із щорічної основної відпустки за період із 2 липня 2012 року по 27 серпня 2012 року для представництва інтересів ДНЗ «Коломийський професійний ліцей сфери послуг» в суді.

Посилаючись на наведені обставини та те, що із наказом про звільнення він був ознайомлений лише у грудні 2013 року, ОСОБА_3 просив скасувати цей наказ, поновити його на посаді викладача, стягнути із відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 11 000 грн, моральну шкоду у розмірі 16 500 грн та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 3 421 грн.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2014 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 на посаді викладача ДНЗ «Коломийський професійний ліцей сфери послуг». Стягнуто із ДНЗ «Коломийський професійний ліцей сфери послуг» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 14 695, 80 грн, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 306, 93 грн та моральну шкоду у розмірі 1 500 грн. Стягнуто із директора ДНЗ «Коломийський професійний ліцей сфери послуг» ОСОБА_4 на користь ДНЗ «Коломийський професійний ліцей сфери послуг» 14 695, 80 грн шкоди, завданої незаконним звільненням. В іншій частині вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

На суд апеляційної інстанції указані обов'язки покладаються в силу вимог ст. 303 ЦПК України.

При вирішенні справи суди встановили, що наказом директора ДНЗ «Коломийський професійний ліцей сфери послуг» № 99-к від 1 вересня 2011 року ОСОБА_3 був прийнятий на посаду викладача з предметів «Правознавство», «Основи правових знань», «Захист Вітчизни» за контрактом, який було укладено на термін із 1 вересня 2011 року по 1 вересня 2016 року.

Наказом № 57-к від 30 серпня 2013 року його було звільнено за ст. 7 КЗпП України та п. 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43, як сумісника.

Відмовляючи у позові про поновлення на роботі, апеляційний суд вважав доведеними обставини про те, що позивач виконував роботу викладача у ДНЗ «Коломийський професійний ліцей сфери послуг» як сумісник, посилаючись на те, що трудова книжка працівника ведеться та зберігається у Коломийському навчально-виховному комплексі № 9 «Школа - природно-математичний ліцей», тобто за основним місцем роботи відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Крім того, суд зазначав, що у зв'язку зі зменшенням обсягу набору за держзамовленням учнів на навчання за спеціальністю «Слюсар з ремонту автомобілів; електрозварник ручного зварювання» зменшено педагогічне навантаження викладачів та скорочено посади майстрів в/н у штатному розписі даної спеціальності працівників Коломийського професійного ліцею сфери послуг, у зв'язку з чим позивач повідомлявся про можливе наступне звільнення. Враховуючи ці обставини та необхідність забезпечення роботою основного працівника, збільшення йому педагогічного навантаження, що підтверджено його заявою, ДНЗ «Коломийський професійний ліцей сфери послуг» відповідно до вимог трудового законодавства вправі був звільнити позивача як сумісника із роботи.

Із такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватись угодою сторін.

Згідно п. 3 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, прийняття (наймання) на роботу працівників шляхом укладання з ними контракту власником або уповноваженим ним органом, громадянином (далі - роботодавець) може здійснюватись у випадках, прямо передбачених законами.

За п. 10 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов'язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати

й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту,

соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих

на себе сторонами зобов'язань, з урахуванням специфіки роботи,

професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства,

установи, організації чи роботодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про освіту», педагогічну діяльність у навчальних закладах здійснюють педагогічні працівники, у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації та закладах післядипломної освіти - науково-педагогічні працівники.

Згідно Переліку педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963, ст. 18 Закону України «Про професійно-технічну освіту» та враховуючи ст. 28 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1998 року № 1240, ОСОБА_3 як викладач професійного ліцею належить до категорії педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів.

Юридичною підставою для укладання контракту з педагогічними працівниками є ст. 54 Закону України «Про освіту», положенням ч. 3 якої визначають, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладання трудового договору, у тому числі за контрактом.

Тобто, при прийнятті на роботу педагогічних працівників може застосовуватися будь-яка форма трудового договору, передбачена ст. 23 КЗпП України: безстрокового, строкового, на час виконання певної роботи, контракту, однак при найманні працівника на педагогічну роботу саме на умовах контракту необхідно виходити із п. 4 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників про те, що контракт спрямовується на забезпечення умов для ініціативності та самостійності працівника з урахуванням його індивідуальних здібностей і професійних навичок, підвищення взаємної відповідальності сторін, правову і соціальну захищеність працівника закладу освіти.

У такому разі умови контракту становлять собою додаткові гарантії забезпечення трудових прав працівника, зокрема забезпечують підвищену захищеність у випадку дострокового припинення контракту з незалежних від працівника причин.

Як встановлено судами та вбачається із матеріалів справи, позивач був прийнятий на роботу у ДНЗ «Коломийський професійний ліцей сфери послуг» на контрактній основі.

Контракт від 1 вересня 2011 року укладений у письмовій формі, підписаний директором ліцею та позивачем у відповідності до ст. 24 КЗпП України.

Зміст укладеного із позивачем контракту не визначає його роботу викладачем у ДНЗ «Коломийський професійний ліцей сфери послуг» як сумісництво та припинення трудових відносин у разі прийняття на роботу працівника, який не є сумісником, а навпаки - надає йому право крім цієї роботи працювати за сумісництвом, а також на умовах погодинної оплати у своєму або в інших навчальних закладах (п. 2.7).

Апеляційний суд зробив висновок щодо невідповідності змісту указаного контракту вимогам Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників та Типовій формі контракту із працівниками, затвердженій наказом Міністерства праці від 15 квітня 1994 року № 23.

Разом з тим, не вказав, у чому саме полягає ця невідповідність контракту вимогам законодавства щодо форми й змісту та чому у зв'язку з цим умови контракту не мають правових наслідків, обумовлених ним (не підлягають виконанню сторонами).

Крім того, судом не взято до уваги, що контракт не оспорений, не визнаний недійсним, наказ про прийняття ОСОБА_3 на роботу на контрактній основі не скасований та не змінений у частині визначення форми трудового договору позивача.

Апеляційний суд не дослідив обставин про умови праці позивача у ДНЗ «Коломийський професійний ліцей сфери послуг», не встановив, на якій підставі ОСОБА_3 виконував трудові обов'язки у відповідача.

За таких обставин висновок суду про те, що звільнення ОСОБА_3 за ст. 7 КЗпП України та п. 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій відбулося на законній підставі, є передчасним.

З урахуванням викладеного та того, що решта позовних вимог є взаємопов»язаними з вимогою про поновлення на роботі, рішення апеляційного суду відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню у повному обсязі із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко