У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Маліновська В.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Держави України в особі Національного банку України, Держави України в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Держави України в особі Державної казначейської служби України про визнання незаконними рішень, дій та бездіяльності органів державної влади та осіб, які були призначені ними і прирівняні до їх представників, у тривалому судовому розгляді і процесі виконання судових рішень, і відшкодування за рахунок Держави матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про визнання незаконними рішень, дій та бездіяльності органів державної влади та осіб, які були призначені ними і прирівняні до їх представників, у тривалому судовому розгляді і процесі виконання судових рішень, і відшкодування за рахунок Держави матеріальної та моральної шкоди.

В позовній заяві позивачі просять визнати незаконною бездіяльність органів судової влади України щодо розгляду упродовж розумного строку цивільних справ № 2-3975/09 та № 2-5215/10 за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТОВ КБ «АРМА»; визнати незаконною бездіяльність Національного банку України в особі прирівняних за своїм статусом до його представників ліквідаторів ТОВ КБ «АРМА» Славкіної М.А. і Павлиної А.Ю., та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у виконанні на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2009 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.03.2010 року і додатковим рішенням цього суду від 23.12.2010 року, та рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07.02.2011 року; зобов'язати Державну казначейську службу України списати з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України у відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 28246,31 грн, а на користь ОСОБА_2 6356,77 грн, а також у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 36781,05 грн, а на користь ОСОБА_2 36781,05 грн.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

На підставі Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За ч.2 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно з п.4 ч.4 ст.105КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Як вбачається зі змісту позову Позивачі ставлять однією з позовних вимог визнання незаконною бездіяльності органів судової влади, проте у суб'єктному складі Відповідачів у справі жоден орган судової влади, як особа до якої заявлені вимоги, взагалі не зазначений.

Фактично Позивачі оскаржують бездіяльність Національного банку України.

Враховуючи те, що Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, Законом України «Про Національний банк України та іншими законами України, суддя приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, суддя вважає, що відповідно до п.1 ч.2 ст.122ЦПК України у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Держави України в особі Національного банку України, Держави України в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Держави України в особі Державної казначейської служби України слід відмовити.

Відмова у відкритті провадження у цивільній справі не перешкоджає Позивачам звернутись з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122, 208-210 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Держави України в особі Національного банку України, Держави України в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Держави України в особі Державної казначейської служби України про визнання незаконними рішень, дій та бездіяльності органів державної влади та осіб, які були призначені ними і прирівняні до їх представників, у тривалому судовому розгляді і процесі виконання судових рішень, і відшкодування за рахунок Держави матеріальної та моральної шкоди.

Позовну заяву разом з доданими документами повернути позивачам.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя