Номер провадження: 22-ц/785/7122/15
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Сєвєрової Є.С. Процик М.В.,

при секретарі судового засідання Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року та апеляційну скаргу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року по цивільній справі за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_2 про зобов'язання привести до попереднього стану приміщення загального користування, -

ВСТАНОВИЛА:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради з позовом до ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_2 про зобов'язання привести до попереднього стану приміщення загального користування. Представник позивача просив зобов'язати відповідача знести самовільно збудовану комору в місці загального користування між першим та другим поверхом та за свій рахунок привести до попереднього стану об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1; встановити порядок виконання рішення суду шляхом зобов'язання відповідача в добровільному порядку вчинити певні дії, а саме знести самовільно збудовану комору та за свій рахунок привести до попереднього стану об'єкт нерухомого майна; у разі невиконання рішення суду відповідачем в добровільному порядку застосувати вимоги ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій щодо знесення самовільно збудованої комори за рахунок відповідача. В обґрунтування позову посилався на те, що 02.12.2013 року до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради звернулась із заявою ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, в якій зазначила, що мешканці квартири НОМЕР_1 за цією ж адресою самовільно почали будівництво з облаштуванням комори між першим та другим поверхом, тим самим перекривши доступ до місця загального користування. 09.12.2013 року дільницею № 4 КП ЖКС «Черьомушки» було складено акт, яким встановлено факт будування легкої конструкції між першим та другим поверхом у під'їзді без дозвільних документів, а також складено припис, в якому зазначено, що порушення скоїла ОСОБА_4 та вказано на необхідність пред'явити дозвільні документи. На цей припис відповідач не відреагувала, у зв'язку з чим 09.12.2013 року відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 150 КУпАП. 23.12.2013 року адміністративна комісія Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради винесла постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. 03.02.2014 року начальником дільниці № 4 КП ЖКС «Черьомушки» був складений акт, в якому зазначено, що між першим та другим поверхом встановлена легка конструкція в місці загального користування. 09.07.2014 року позивач направив припис відповідачу щодо надання дозвільних документів, який не був виконаний. 26.08.2014 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради винесла розпорядження № 334/01-06, яким зобов'язано ОСОБА_4 привести об'єкт нерухомого майна до попереднього стану. Проте відповідач це розпорядження проігнорувала. У зв'язку з викладеним позивач змушений був звернутися до суду (а.с.1-26).

Відповідач подала до суду письмові заперечення проти позову, посилаючись на такі обставини. Самовільного будівництва або реконструкції відповідач не здійснювала, а лише виконувала рішення загальних зборів мешканців будинку, в якому вона проживає з родиною. За власні кошти відповідач замінила вікно, установила двері, зашпаклювала і покрасила стіни, побілила стелю і таким чином привела до ладу місце загального користування між першим та другим поверхом. У зв'язку з цим предмета спору не існує, наведені у позовній заяві доводи є надуманими та не відповідають вимогам законодавства України (а.с.37-40).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року позов Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_2 про зобов'язання привести до попереднього стану приміщення загального користування було залишено без задоволення (а.с.97-99).

03.07.2015 року представником третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2015 року. В обґрунтування апелянт посилається на незаконність рішення та не врахування судом усіх обставин справи. А саме апелянт посилається на порушення відповідачем вимог ч.2 ст.382 ЦК України, яка передбачає її право на спільне використання приміщень загального користування, сантехнічне і інше устаткування за межами або усередині квартири, обслуговуюче більш за одну квартиру, зокрема доступ до сміттєпроводу, який не є заблокованим, а просто тимчасово не використовується по домовленістю з сусідами і продовжує залишатися обладнанням житлового будинку. Крім того апелянт посилається на те, що збори мешканців не мають юридичної сили, споруда побудована без оформлення належної документації, крім того будівництвом була скорочена площа міжсходової площадки і перекрито вікно, що зменшило природне освітлення сходових кліток і звузило шляхи евакуації жителів будинку при нещасних випадках (а.с.101).

15.07.2015 року представником Малиновської районної адміністрації - Кобловою Альбіною Олександрівною було подано апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2015 року. В обґрунтування апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. А саме на те, що судом було проігноровано факт грубого порушення відповідачкою норм діючого законодавства України при здійсненні самочинної реконструкції місця загального користування. Одного рішення мешканців будинку, щодо дозволу на облаштування комори не є достатнім, здійснення будь-яких будівельних робіт на об'єктах містобудування без одержання дозволу на їх виконання є самочинним будівництвом. Також апелянт зазначає, що під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (а.с.103-108).

В судовому засіданні представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради апеляційну скаргу підтримав.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав.

Представники відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення учасників провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року зміні в частині мотивування відмови в задоволенні позову виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави для задоволення позову відсутні, зокрема через те, що положення статті 376 ЦК України, на яку посилається представник позивача в обґрунтування позовних вимог, не застосовується до відносин, які виникають із приводу знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоквартирних будинках (п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)». Крім того, суд першої інстанції виходив з недоведеності того, що зведена відповідачем легка конструкція на міжсходовій клітці погіршує технічний стан жилого будинку в цілому або порушує права інших мешканців будинку, зокрема ОСОБА_2 При цьому дії щодо її зведення в санітарних цілях було проведено відповідачкою за рішенням зборів мешканців будинку - власників квартир.

З таким обґрунтуванням відмови в задоволенні позовних вимог частково погоджується колегія суддів та вважає за необхідним вказати на наступне.

Відповідач ОСОБА_4 є власником квартири НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Третя особа, яка ініціювала процес звернення до суду Малиновської адміністрації - ОСОБА_2 є власником квартири № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1. Вважаючи, що її права порушені діями відповідача вказана особа самостійного позову не пред'являла, хоча і посилалась на порушення своїх прав, зокрема

як співвласника місць загального користування, в тому числі зменшення інсоляції, зміни розташування поштових скриньок, створення загрози пожарної безпеки та порушення процедури здійснення будівництва, яке слід кваліфікувати як самочинне. Надаючи оцінку доводами апеляційної скарги в цій частині колегія суддів виходить з того, що слід розрізняти порушення прав третьої особи як співвласника місць загального користування, право на захист яких особа повинна здійснювати самостійно в установленому законом порядку шляхом подачі самостійного позову, та порушення загальних процедур, зокрема здійснення реконструкції та/або будівництва, нагляд за дотриманням яких відноситься до компетенції органів державної влади. Оскільки третя особа самостійних вимог не заявляла, то доводи про порушення її прав як співаника місць загального користування відхиляються колегією суддів. На вказані обставини вказував суд першої інстанції посилаючись на ч. 2 ст. 382 ЦК України, ч. 1 ст. 369 ЦК України (а.с. 99). Колегія суддів зауважує, що остаточно особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регламентація правових, організаційних та економічних відносин, пов'язані з реалізацією прав та виконанням обов'язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління було визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», положення якого слід враховувати при вирішені спору між мешканцями будинку та третьою особою, який хоча і набув чинності після виникнення спору, може використовуватись для усунення прогалин в регулювання суспільних відносин. При цьому про приватно-правовий характер суперечки між третьою особою та іншими мешканцями будинку свідчить та обставина, що 21.11.2013 року відбулися загальні збори мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1. Як вбачається з копії протоколу загальних зборів відповідачем ОСОБА_4 було внесено пропозицію за рахунок власних коштів ліквідувати громадський туалет, який був стихійно організований мешканцями другого під'їзду та тваринами, шляхом установки легкої стінки з 26 пінобетонних цеглин, дверей та заміни віконного отвору, на металопластикове з подальшим використанням цього місця як комори, загальною площею 6 кв. м. На зборах ця пропозиція була підтримана більшістю, двоє мешканців квартири № НОМЕР_2 ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 виступили проти, один мешканець - утримався. Як вбачається з протоколу загальних зборів ОСОБА_3 заперечував проти внесеної пропозиції через те, що зведення стіни не має затвердженого плану, буде перешкоджати йому в користуванні загальною площею (а.с. 44-46). Учасники провадження не заперечували, що коморою, яка утворилась внаслідок встановлення перемички ніхто не користуються, а третя особа не зверталась до зборів мешканців з метою отримати її в користування. При цьому третьою особою ОСОБА_3 здійснено облаштування тамбуру на сходовій клітці, де знаходиться його квартира, що також не заперечувалось сторонами провадження (а.с. 143).

Щодо доводів апеляційної скарги позивача, то відхиляючи її частково, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було здійснено помилково посилання на п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», оскільки у справі, яка розглядається не проводилось будівництва (прибудови, надбудови) балконів, мансард, горищ у багатоквартирному будинку.

Разом з тим, судом першої інстанції було вірно вказано на відсутність умов для застосування ст. 376 ЦК України, оскільки конструкція будинку як така не була змінена, а сама перегородка має тимчасовий характер (а.с. 99). З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2013 року ОСОБА_2 звернулась до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою, в якій зазначила, що мешканці квартири НОМЕР_1 самовільно почали будівництво у парадній на сходовій клітці між першим та другим поверхом, тим самим перекривши доступ до місця загального користування та розташованих там поштових скриньок та сміттєпроводу (а.с. 17).

09.12.2013 року комісією у складі начальника дільниці № 4 КП ЖКС «Черьомушки» та двох майстрів дільниці було складено акт перевірки № 005194, яким встановлено факт будування легкої конструкції між першим та другим поверхом у під'їзді за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу (а.с. 18). Того ж дня майстром дільниці складено припис, в якому зазначено, що порушення скоїла ОСОБА_4 та вказано на необхідність пред'явити належні документи (а.с. 19).

09.12.2013 року відносно ОСОБА_4 складено протокол № 004671 Серія ОД про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 150 КУпАП (а.с. 20).

23.12.2013 року адміністративна комісія Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради винесла постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.21).

03.02.2014 року комісією у складі начальника дільниці № 4 КП ЖКС «Черьомушки» та двох майстрів дільниці було складено акт, в якому зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 у другій парадній на міжсходовій площадці між першим та другим поверхом встановлена легка конструкція з 26 пінобетонних блоків (а.с.15).

09.07.2014 року позивач направив припис відповідачу з пропозицією негайно зупинити реконструкцію (будівництво) до надання дозвільних документів (а.с.14).

26.08.2014 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради винесла розпорядження № 334/01-06, яким зобов'язано ОСОБА_4 привести до попереднього стану об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_1, у термін до 10.09.2014 року (а.с. 12). 14.09.2014 року складено акт про те, що зазначене розпорядження по демонтажу самовільно збудованої перегородки в коридорі загального користування не виконано (а.с. 13).

Питання про наявність компетенції у позивача щодо самостійного проведення демонтажу та/або кваліфікації проведених робіт предметом судового дослідження в суді першої інстанції не було. При цьому колегія суддів виходить з диспозитивності та змагальності цивільного процесу (ст.ст. 10-11 ЦПК України) та відсутність доказів порушення санітарних, технічних та інших норм встановленням відповідачкою за рішенням зборів перегородки, в зв'язку з чим доповнюється рішення суду першої інстанції відповідним мотивом.

В зв'язку з вищевикладеним колегія суддів на підставі п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України змінює та доповнює мотивування відмови суду першої інстанції, який прийняв правильне по суті рішення, проте помилково послався на інший порядок застосування норми матеріального права, аніж передбачено самою нормою ст. 376 ЦК України.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року змінити в частині мотивування відмови в задоволенні позову, в іншій частині - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

М.В. Процик

Є.С. Сєвєрова