У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді Максимчук З.М.,

суддів: Рожина Ю.М., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 травня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватне підприємство «КНГ» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 612 227,009 гривень, з яких 1 142 339,87 гривень заборгованість за тілом кредиту, 245 127,52 гривень заборгованість за відсотками, 175 181,67 гривень пеня за несвоєчасне погашення тіла кредиту, 49 578,03 гривень пеня за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1- ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що в рішенні суду першої інстанції відсутнє посилання на кредитний договір № 010/116-1/184 від 13 серпня 2012 року, що був укладений сторонами в межах Генерального договору. Існування даного кредитного договору є визначальним у вирішенні даної справи, оскільки в межах Генерального договору від 13 серпня 2012 року боржником було отримано 2 608 687, 00 гривень в той час, коли відповідно до п.1.2. Генерального договору, загальний ліміт становив лише 1 500 000,00 гривень.

Стверджує, що оскільки Генеральним договором визначено загальний ліміт в розмірі

____________________________________________________________________________

Справа № 570/4704/14-ц Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_4

Провадження № 22-ц/787/1439/2015 Суддя-доповідач - ОСОБА_5

1 500 000,00 гривень, а договори про проведення кредитних операцій можуть укладатися лише за умови наявності достатньої суми невикористаного позичальником загального ліміту, отримання грошових коштів ПП «КНГ» за кредитним договором № 010/01-09-0-0/07/149 від 13 серпня 2013 року суперечить вимогам Генерального договору та умовам проведення кредитних операцій та знаходяться поза межами договірних відносин, визначених Генеральним договором.

Доводить, що судом збільшено відповідальність поручителя на 358 467,87 гривень, так як стягнуто штрафні санкції за весь час прострочення заборгованості, майже за 2 роки, тоді як боржником виступає юридична особа, з якої штрафні санкції можуть бути стягнуті лише в межах 6-місячного строку.

Просить скасувати рішення Рівненського районного суду від 19.05.2015 р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи повністю позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки зобов"язання за основним договором не виконано, заборгованість за кредитним договором та процентами за користування кредитом не погашена, то відповідно дана заборгованість має бути стягнута з ОСОБА_1, як поручителя.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст.ст. 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов"язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом достовірно встановлено, що 13 серпня 2012 року між ПП «КНГ» та ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 01/116-1/183 від 13 серпня 2012 року, зі змінами від 13.08.2013 року, відповідно до п.1.1. якого, банк зобов»язався здійснювати на користь позичальника кредитні операції у межах сум Загального ліміту та Сублімітів, передбачених пунктами 1.2, 1.3 Генерального договору, в порядку, визначеному ст.2 Генерального договору, а позичальник зобов»язаний виконати всі обов»язки, що витікають із змісту Кредитної операції, Генерального договору, Умов та договорів, і повністю погасити заборгованість у межах строку Кредитної операції відповідного виду.

Пунктом 1.2. Генерального договору зазначено, що Загальний ліміт за цим Генеральним договором становить 1 500 000,00 гривень,

Пунктом 1.3 вищезазначеного договору зазначено, що в межах Загального ліміту сторони можуть здійснювати кредитні операції, відповідно до сублімітів: відновлювальний Субліміт з можливістю повторного укладання договорів у разі повного погашення заборгованості за кредитами з відновлювальним лімітом та часткового/повного погашення заборгованості з не відновлювальним лімітом. Останній день строку дії субліміту встановлено 07.08.2013 року, або інша дата, визначена відповідно до ст.11 Генерального договору. Цільове призначення поповнення обігових коштів та ведення поточної фінансово-господарської діяльності. /а.с. 8/

13 серпня 2013 року між сторонами Генерального договору укладено додаткову угоду № 01/116-1/183/1 до Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/116-1/183 від 13.08.2012 року. Відповідно до умов додаткової угоди сторони дійшли згоди викласти п.1.3.Генерального договору в наступній редакції: В межах Загального ліміту сторони можуть здійснювати наступні кредитні операції: субліміт становить 1 408 687,00 гривень, не відновлювальний субліміт, останній день строку дії субліміту являється 30 серпня 2015 року, або інша дата, відповідно до ст.11 Генерального договору, цільове призначення: рефінансування заборгованості по кредитним договорам № 010/116-1/184 від 13.08.2012 р. та № 015/116-1/171 від 19.07.2012 року. /а.с. 28/

13 серпня 2013 року між ПП «КНГ» та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в межах Генерального договору від 13 серпня 2012 року, укладено кредитний договір № 010/01-09-0-0/07-149, згідно якого позичальнику ПП «КНГ» надано кредит у сумі 1 408 687,00 гривень, зі сплатою 21% річних з погашенням відповідно до графіку погашення/ додаток № 1 до кредитного договору/, строком до 30 серпня 2015 року. Цільове призначення вказаного кредиту зазначено як рефінансування заборгованості по кредитним договорам № 010/116-1/184 від 13.08.2012 року та № 015/116-1/171 від 19.07.2012 року./а.с.31/

В забезпечення виконання зобов"язань ПП «КНГ» по кредитному договору між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_1 13.08.2013 року укладено договір поруки № 12/01-09-0-0/07-151 відповідно до п.1.1. якого поручитель взяв на себе обов»язок відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов»язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору./а.с. 36/

Пунктом 1.1 вказаного договору передбачено, що поручитель зобов»язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов"язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Статтею 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме: відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови /пункти/, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства /ч.1 ст.628 ЦК України/.

За змістом ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов"язанні встановлений строк / термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/.

ПП «КНГ» належним чином не виконало зобов"язання відповідно до умов кредитного договору, допустило утворення заборгованості.

Станом на 05.05.2015 року сума залишку заборгованості за Кредитним договором № 010/01-09-0-0/07-149 від 13.08.2013 року становить 1 612 227,09 гривень, в тому числі:

-1 142 339,87 гривень- заборгованість за тілом кредиту;

-245 127,52 гривень- заборгованість по відсоткам;

-175 181,67 гривень- сума пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту;

-49 578,03 гривень -сума пені за несвоєчасне погашення відсотків за кредитом.

У відповідності до п.1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов»язань.

01 серпня 2014 року відповідачу банком надіслано письмову вимогу про дострокове виконання боргових зобов»язань та усунення порушень кредитного договору, однак заборгованість за кредитом не погашена.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частина 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

У ч.3 ст.267 ЦК України передбачено правило, згідно з яким позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Така заява може бути належним чином оцінена судом лише у судовому засіданні при розгляді справи. Суд з власної ініціативи не має права звертати увагу на сплив позовної давності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 із зазначеною заявою до суду першої інстанції не звертався. Матеріали справи не містять і письмової заяви відповідача про застосування строку позовної давності.

Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що твердження апеляційної скарги про безпідставне нарахування штрафних санкцій за весь час прострочення заборгованості, на думку судової колегії , є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі про невірне визначення судом першої інстанції суми заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, оскільки в рішенні суду відсутнє будь-яке посилання на кредитний договір № 010/116-1/184 від 13.08.2012 року, через що в межах Генерального договору боржником було отримано 2 608 687,00 гривень, що протирічить п.1.2. Генерального договору, колегія суддів до уваги не приймає.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується доданим до позову розрахунком, виданим посадовою особою банку, який в силу ст.ст. 59,64 ЦПК України являється допустимим доказом у справі. З вказаного розрахунку вбачається, що обрахування заборгованості за кредитом виходило із суми кредиту 1 408 687,00 гривень, який було надано 13.08.2013 року, що відповідає матеріалам справи./а.с.112-113/.

У передбаченому законом порядку вказаний письмовий доказ відповідачами не спростований і не оспорений.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються безумовною підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 Ігорівни- відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19.05.2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_1 , третя соба, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватне підприємство «КНГ» про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: Ю.М. Рожин

ОСОБА_6