Провадження № 4-с/161/83/15
У Х В А Л А

20 серпня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Соколовій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за скаргою ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2 на постанову державного виконавця першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1 звернулося до суду з вказаною скаргою. В обґрунтування скарги посилається на те, що 27.06.2014 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Банк не погоджується із вищезазначеною постановою, вважає її незаконною, такою що порушує його права, як стягувача, із підстав, що нижче викладені. Державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обов'язків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів. Постанова, що оскаржується була направлена державним виконавцем до стягувача в порушення ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» без повідомлення про вручення. 15.07.2015 року стягувач отримав постанову. Таким чином строк подання скарги до суду не пропущено. Просить суд визнати дії державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 про ненадсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документа - неправомірними. Визнати дії державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу - неправомірними. Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.06.2014 року, ВП№ 31854330. Зобов'язати державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 провести виконавчі дії з виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області, ухваленого 21.12.2010 року у справі № 2-9985/10.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обємі.

Представник субєкта оскарження, державний виконавець першого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, скаргу не визнає в повному обємі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності.

Розгляд справи проводиться у відсутності сторін, що відповідає вимогам ст. 386 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали скарги, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до 383 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом при розгляді скарги встановлено, що 27 червня 2014 року державним виконавцем першого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, в боржника ОСОБА_2 відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, представником субєкта оскарження на засадах змагальності сторін суду не доведено та не надано доказів на підтвердження обґрунтованості прийнятої постанови від 27 червня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. Також не виконано вимоги ухвали суду від 29 липня 2015 року щодо подання до суду письмових заперечень на скаргу та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Також представник субєкта оскарження в судове засідання не з'явився, хоча його явка в судове засідання судом була визнана обовязковою.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що представником першого відділу ДВС Луцького МУЮ на засадах змагальності сторін суду не надано доказів, які свідчили про законність та обґрунтованість постанови від 27 червня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. А тому за таких обставин, взагалі незрозуміло, на підставі яких письмових доказів та документів державним виконавцем першого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 було винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також судом встановлено, що копія постанови від 27 червня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, в порушення вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» була направлена на адресу стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк» простою кореспонденцією. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення скарги шляхом визнання дій державного виконавця в цій частині протиправними.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що постанова державного виконавця першого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 від 27 червня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві була винесена з грубим порушенням прав скаржника та положень Закону України «Про виконавче провадження». А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення скарги шляхом визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

При цьому не підлягає до задоволення вимога скаржника про зобовязання старшого державного виконавця другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 провести виконавчі дії з виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області, ухваленого 21.12.2010 року у справі № 2-9985/10. Оскільки суд не наділений повноваженнями давати вказівки державному виконавцю та примушувати до вчинення дій по виконавчому провадженню. А тому за таких обставин, дана вимога до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Судом при розгляді справи встановлено, що скаржником при зверненні до суду з скаргою заявлено дві вимоги немайнового характеру. При цьому суд прийшов до висновку про задоволення однієї вимоги немайнового характеру. А тому підлягає стягненню з відділу ДВС на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що судом постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника, а тому він стягується з відділу ДВС в дохід держави. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з першого відділу ДВС Луцького МУЮ на користь держави судового збору в сумі 243,60 гривень.

Керуючисьст.ст.10, 57, 60, 88, 154, 212 215, 383, 386, 387, 388 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2 на постанову державного виконавця першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 27 червня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві протиправними.

Визнати дії державного виконавця першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 щодо надсилання постанови від 27 червня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві простою кореспонденцією протиправними.

Постанову державного виконавця першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 від 27 червня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві скасувати.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції МФО 803014, на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Уразі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В. Ковтуненко